ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/11797/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної казначейської служби України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року (суддя Єфанова О.В.) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України, яка виразилася у невиконанні з 30.12.2021 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі № 160/1524/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн., та у невиконанні з 30.12.2021 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/1524/21 про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат у розмірі 454,00 грн.; зобов`язати Державну казначейську службу України негайно вчинити дії щодо виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 16081524-21 у справі № 160/1524/21 від 22.04.2021 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн., в порядку та у спосіб, встановлений рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/1524/21; зобов`язати Державну казначейську службу України негайно виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/1524/21 від 22.04.2021 про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 454,00 грн.; зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з державного бюджету України компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої у встановлений строк суми стягнення відповідно до виконавчих листів Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/1524/21 від 22.04.2021, починаючи з 30.12.2021 і по день звернення до суду; стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10000 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року позов задоволено частково.  Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 № 160/1524/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн. та про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат у розмірі 454,00 грн. Зобов`язано Державну казначейську службу України вчинити дії щодо виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 № 160/1524/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн. та про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат у розмірі 454,00 грн. Зобов`язано Державну казначейську службу України відповідно до ч. 1  ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»  починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження до Державної казначейської служби України виконавчих листів № 160/1524/21, які видані 03.06.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн. та про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат у розмірі 454,00 грн., нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої за вказаними виконавчими листами суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.  Зокрема, судом не взято до уваги, що судове рішення не виконано у повному обсязі з незалежних від органів ДКСУ підстав, адже останні вчиняють всі належні дії в межах чинного законодавства, проте обмежені бюджетними асигнуваннями за відповідною програмою.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 22.04.2021 у справі № 160/1524/21 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн., а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.
Після набрання рішенням законної сили Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи за №№ 160/1524/21 від 22.04.2021, від 03.06.2021, які 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області для виконання.  
Позивач 24.01.2022 звернувся до ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області з заявами щодо надання інформації про термін виконання судового рішення в адміністративній справі № 160/1524/21, за результатом розгляду якої відповідач повідомив (лист від 06.04.2022 № 04-11-11/3955), що відповідно до п. 33 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників», затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845,  виконавчий лист № 160/1524/21 був включений до черги за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».
Також матеріали справи містять листи-відповіді до ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області від 12.01.2022 № 04-11-11/487, від 30.03.2022 № 04-10-10/3771 щодо розгляду подібних заяв позивача від 26.12.2021 та від 30.12.2021 відповідно.
ОСОБА_1 вбачає в діях органів ДКСУ протиправну бездіяльність, адже останні не виконали судове рішення, яке набрало законної сили, у визначені чинним законодавством строки.
Суд першої інстанції погодився з такими доводами позивача, дійшовши висновку, що на територіальні органи Державної казначейської служби України покладено обов`язок виконати рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі неможливості виконання рішення суду протягом двох місяців, обов`язок виконати таке рішення має Державна казначейська служба України у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей шляхом безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень у порядку черговості надходження виконавчих документів.
Також суд першої інстанції послався на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 03.02.2021 у справі № 812/413/18, відповідно до яких обставина відсутності у відповідача бюджетних коштів за відповідною бюджетною програмою та наявність значної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні в органах Казначейства, не може слугувати підставою для невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача.
Разом з тим суд апеляційної інстанції вважає невірним висновок суд першої інстанції в цій частині.
Суд першої інстанції застосував у спірних правовідносинах нерелевантну постанову Верховного Суду, адже предмет спору в справі  № 812/413/18 не є подібним до предмету спору в даній адміністративній справі.
Разом з цим при вирішенні спорів у подібних правовідносинах, що розглядаються в даній справі, суд касаційної інстанції неодноразово звертав увагу судів нижчих інстанцій, що при виконанні рішень суду, за якими боржником є держава, Казначейство обмежено відповідними бюджетними призначеннями державного органу та коштами, передбаченими програмою для забезпечення виконання рішень суду. Якщо таких коштів недостатнього, Казначейство зобов`язано звернутися до Міністерства фінансів України з пропозиціями щодо внесення змін до закону про Державний бюджет України; при цьому Казначейство відкладає безспірне списання коштів і поновлює його після того, як такі зміни будуть внесені. Отже, перед тим як констатувати факт протиправної бездіяльності Казначейства у правовідносинах, які виникають у зв`язку з виконанням судових рішень, за якими боржником є державний орган, потрібно з`ясувати, чи вжило Казначейство в межах своїх повноважень усі залежні від нього дії (ухвалило рішення), спрямовані на те, щоб сплатити кошти за судовим рішенням, а також чи були для цього об`єктивні підстави та можливості.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі  закону  та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного/несвоєчасного виконання обов`язкових дій/ухвалення рішень або взагалі їх невиконання. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до  закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.
Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з доводами позивача, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню. 
Однак у контексті обставин даної справи необхідно взяти до уваги, що сам факт невиплати позивачу коштів протягом трьох місяців (від дати подання необхідних документів) за судовим рішенням, боржником за яким є державний орган, без з`ясування всіх обставин, які зумовили таку ситуацію, не є достатньою підставою вважати, що Казначейство допустило протиправну бездіяльність.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845  .
За приписами названого Порядку безспірне списання – операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі – органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів – з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників – у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.
Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що при виконанні рішень суду, за якими боржником є держава, Казначейство обмежене відповідними бюджетними призначеннями державного органу та коштами, передбаченими відповідною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
З відзиву на позовну заяву, з апеляційної скарги та відповідей на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що невиплата позивачеві присудженої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зумовлена наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів, та відсутність бюджетних асигнувань для забезпечення виконання рішень суду.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем вживалися заходи з метою усунення зазначених обставин. Так, на виконання вимог п. 49 Порядку № 845 відповідач звертався до Міністерства фінансів України з листами № 5-05-1-05/2429 від 31.01.2022, № 5-05-1-05/4171 від 21.02.2022, № 5-05-1-05/6413 від 30.5.2022, № 5-05-1-05/8043 від 29.06.2022, в яких просив збільшити бюджетні призначення шляхом внесення змін до  Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік»   для цілей виконання судових рішень про стягнення коштів  за КПКВ 3504040.
Також матеріалами справи підтверджується недостатність державного фінансування за програмою КПКВ 3504040.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідачем вживалися заходи, спрямовані на збільшення бюджетних призначень для виконання рішень суду, як того вимагає чинне законодавство, що виключає протиправну бездіяльність останнього.
Також колегія суддів доходить висновку, що суд не може зобов`язати органи ДКСУ стягнути на користь позивача кошти на виконання рішення в адміністративній справі № 160/1524/21 поза визначеної першої черги з урахуванням терміну надходження виконавчих документів, адже таке зобов`язання призведе до порушення прав та інтересів інших осіб, які мають рівне з позивачем право на отримання присуджених коштів за КПКВ 3504040.
З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин, які спростовують бездіяльність відповідачів, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в цій частині.
Також невірним є рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Державної казначейської служби України відповідно до ч. 1  ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»  починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження до Державної казначейської служби України виконавчих листів № 160/1524/21, які видані 03.06.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої за вказаними виконавчими листами суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.  
Так, судом першої інстанції надано невірну оцінку положенням статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Так, вказаною нормою встановлено, що в разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій  статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Пунктом 50 Порядку № 845 також передбачено, що за порушення встановленого  законом  строку перерахування коштів компенсація нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган.
Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.
Отже, закон пов`язує виплату відповідної компенсації з фактом порушення строку перерахування належних коштів.
Оскільки  виплата основної заборгованості стягувачу відповідно до виконавчих документів у справі № 160/1524/21 наразі не здійснена, позовна вимога ОСОБА_1 про нарахування та виплату компенсації за порушення встановленого  законом  строку перерахування коштів є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 816/2089/17.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, судом апеляційної інстанції не перевіряється.
                     
                    Керуючись ст.ст. 243, 317, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, 

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року в адміністративній справі № 160/11797/22 в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з 16 березня 2022 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 16 березня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова