ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2023 р.	Справа № 520/23810/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Курило Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 року, головуючий суддя І інстанції  Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 15.02.22 року по справі № 520/23810/21
          за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю "Кентавр Плюс"  
          до      Головного управління ДПС у Харківській області                   
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кентавр Плюс", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00239210704 від 04.11.2021 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 845309 грн. (вісімсот сорок п`ять тисяч гриста дев`ять) грн. 75 коп.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00239200704 від 04.11.2021 про збільшення суми грошовою зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 950392 (дев`ятсот п`ятдесят тисяч триста дев`яносто дві) грн. 50 коп.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного у правління ДПС у Харківській області №00239230704 від 04.11.2021 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 13698 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн.;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головною управління ДПС у Харківській області на користь ТОВ "Кентавр Плюс" 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про помилковість висновків документальної планової перевірки на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючим органом.  
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00239210704 від 04.11.2021 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 845309 грн. (вісімсот сорок п`ять тисяч гриста дев`ять) грн. 75 коп.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00239200704 від 04.11.2021 про збільшення суми грошовою зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 950392 (дев`ятсот п`ятдесят тисяч триста дев`яносто дві) грн. 50 коп.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного у правління ДПС у Харківській області №00239230704 від 04.11.2021 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 13698 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кентавр Плюс" сплачену суму судового збору в розмірі 22700, 00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, (вул. Пушкінська. буд. 46, м Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495).
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головною управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кентавр Плюс" 14000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у період з 30.08.2021 по 10.09.2021 відповідно до наказу ГУ ДПС у Харківській області від 19.07.2021 №5353-п «Про проведення документальної планової перевірки ТОВ «КЕНТАВР ПЛЮС» на підставі направлень виданих ГУ ДПС у Харківській області, посадовими особами управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області проведена документальна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2017 по 30.06.2021, валютного законодавства за період з 01.04.2017 по 30.06.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 01.04.2017 по 30.06.2021, іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 30.06.2021.
За результатами проведення перевірки посадовими особами відповідача складено акт про результати документальної планової перевірки від 24.09.2021 №16669/20-40-07-04-08/33607805, у висновках якого зафіксовано наступні порушення:
- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Втрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, ТОВ «КЕНТАВР ПЛЮС» занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності у сумі 4279661 грн., що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 770338 грн. у тому числі: за ІІ квартал 2017 року у сумі 27173 грн.; за ІІІ квартал 2017 року у сумі 27585 грн.; за ІV квартал 2017 року у сумі 18806 грн.; за І квартал 2018 року у сумі 24523 грн.; за ІІ квартал 2018 року у сумі 31259 грн.; за ІІІ квартал 2018 року у сумі 27185 грн.; за ІV квартал 2018 року у сумі 26219 грн.; за І квартал 2019 року у сумі 37711 грн.; за ІІ квартал 2019 року у сумі 41610 грн.; за ІІІ квартал 2019 року у сумі 37816 грн.; за ІV квартал 2019 року у сумі 29400 грн.; за І квартал 2020 року у сумі 77465 грн., за ІІ квартал 2020 року у сумі 56334 грн.; за ІІІ квартал 2020 року у сумі 37799 грн.; за ІV квартал 2020 року у сумі 61587 грн.; за І квартал 2021 року у сумі 115894 грн.; за ІІ квартал 2021 року у сумі 91972 грн.;
- п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 760314 грн., в.т. за: квітень 2017 року у сумі 12127 грн.; травень 2017 року у сумі 11342 грн.; жовтень 2017 року у сумі 38045 грн.; січень 2018 року у сумі 28519 грн.; лютий 2018 року у сумі 7702 грн.; березень 2018 року у сумі 11251 грн.; квітень 2018 року у сумі 14646 грн.; липень 2018 року у сумі 12670 грн.; серпень 2018 року у сумі 26078 грн.; жовтень 2018 року у сумі 18534 грн.; листопад 2018 року у сумі 12199 грн.; грудень 2018 року у сумі 9942 грн.; січень 2019 року у сумі 9357 грн.; лютий 2019 року у сумі 10494 грн.; березень 2019 року у сумі 16956 грн.; серпень 2019 року у сумі 46833 грн.; вересень 2019 року у сумі 22045 грн.; жовтень 2019 року у сумі 14036 грн.; листопад 2019 року у сумі 15286 грн.; січень 2020 року у сумі 20775 грн.; березень 2020 року у сумі 30003 грн.; травень 2020 року у сумі 102516 грн.; червень 2020 року у сумі 25766 грн.;  липень 2020 року у сумі 11774 грн.; серпень 2020 року у сумі 11556 грн.; вересень 2020 року у сумі 16086 грн.; січень 2021 року у сумі 23971 грн.; лютий 2021 року у сумі 60445 грн.; березень 2021 року у сумі 60307 грн.; червень 2021 року у сумі 59053 грн. та завищення від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду по декларації за червень 2021 року на 13698 грн.;
- п. 120-1.1 ст. 120-1, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України ТОВ «КЕНТАВР ПЛЮС» несвоєчасно зареєстровано податкові накладні та розрахунки коригування на загальну суму ПДВ 35999,06 грн.;
- ст. 24 КЗпП України ТОВ «КЕНТАВР ПЛЮС» допущено до роботи працівника без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ;
- пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України ТОВ «КЕНТАВР ПЛЮС» не повідомлено про дохід, виплачений самозайнятій особі (пп. 165.1.36 ПКУ, ст. 177 та 178 ПКУ), код ознаки доходу 157, отриманий у ІІІ кварталі 2020 року у зв`язку із відсутністю податкового номеру в базі ДРФО за якими було відображено дохід виплачений фізичній особі-підприємцю (дохід відображено за податковим номером - 309186264), уточнюючий податковий розрахунок за формою 1ДФ з виправленням зазначеної помилки товариством не надано.  
Зі змісту акта перевірки встановлено, що вищенаведені порушення податкового законодавства встановлені по взаємовідносинам ТОВ «КЕНТАВР ПЛЮС» з ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» (код ЄДРПОУ 33120146), а також по взаємовідносинам з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 по договору про надання послуг.
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято:
- податкове повідомлення-рішення форма «Р» № 00239210704 від 04.11.2021 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 845309 грн. 75 коп. (податкове зобов`язання - 770338,00 грн. штрафна санкція -74971,75 грн.); 
- податкове повідомлення рішення форма «Р» №00239200704 від 04.11.2021 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 950392 грн. 50 коп. (податкове зобов`язання - 760314,00 грн. штрафна санкція 190078,50 грн.); 
- податкове повідомлення - рішення форма «В4» №00239230704 від 04.11.2021 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 13698,00 грн.
Не погодившись з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п.п.14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Виходячи з вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті     193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Згідно з п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Згідно з ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити, серед яких: назва документа (форми), дату і місце складання, назва підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.
Як свідчать матеріали справи, в перевіряємий період між позивачем (Замовник) та ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» (Виконавець) укладено договори про виконання вантажно-розвантажувальних робіт та пакування каністр з кришками від 01.02.2016 №2016-02/пак, від 02.01.2018 №2018-01/пак, від 01.01.2021 №2021-01/пак, відповідно до умов яких, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника виконувати вантажно-розвантажувальні роботи, пакування каністр з кришками під час транзитних перевезень автомобільним транспортом (далі - роботи), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи в порядку і строки, передбачені договором. 
Необхідність укладання вказаних договорів зумовлена господарською діяльністю, яку здійснює позивач, основним напрямком якої є оптова та роздрібна торгівля поліетиленовою тарою.
Відповідно до умов договорів при передачі результатів виконаних робіт Виконавець та Замовник підписують акт здачі-приймання робіт (п.3.2). Виконавець надає Замовнику акт виконаних робіт протягом 7 календарних днів з дня закінчення звітного періоду (календарний місяць або інший період встановлений за письмовою згодою Сторін), а Замовник зобов`язаний підписати акт виконаних робіт протягом 7 робочих днів з моменту отримання від Виконавця або в той же термін надати вмотивовану письмову відмову від підписання акту виконаних робіт (п.3.3).
Зобов`язання по оплаті наданих послуг виконані позивачем шляхом перерахування ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» грошових безготівкових коштів згідно платіжних доручень на суму 4657899,39 грн.
На підтвердження виконання умов договору від 01.02.2016 №2016-02/пак позивачем надано до суду наступні документи: замовлення на виконання робіт: від 03.04.2017 №4, від 03.05.2017 №5, від 01.06.2017 №6, від 03.07.2017 №7, від 01.08.2017 №8, від 01.09.2017 №9, від 02.10.2017 №10, від 01.11.2017 №11, від 01.12.2017 №12; звіти про виконану роботу від 30.04.2017, від 31.05.2017, від 30.06.2017, від 31.07.2017, від 31.08.2017, від 30.09.2017, від 31.10.2017, від 30.11.2017, від 31.12.2017; акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.04.2017 №286, від 31.05.2017 №333, від 30.06.2017 №364, від 31.07.2017 №398, від 31.08.2017 №445, від 30.09.2017 №511, від 31.10.2017 №576, від 30.11.2017 №691, від 31.12.2017 №757; платіжні доручення від 12.07.2017 №1025, від 03.08.2017 №1041, від 07.09.2017 №1061, від 14.12.2017 №1108, від 01.02.2018 №1122.   
На підтвердження виконання умов договору від 02.01.2018 №2018-01/пак позивачем надано до суду наступні документи: замовлення на виконання робіт: від 03.01.2018 №1, від 01.02.2018 №2, від 01.03.2018 №3, від 02.04.2018 №4, від 02.05.2018 №5, від 01.06.2018 №6, від 02.07.2018 №7, від 01.08.2018 №8, від 03.09.2018 №9, від 01.10.2018 №10, від 01.11.2018 №11, від 03.12.2018 №12, від 03.01.2019 №1, від 01.02.2019 №2, від 01.03.2019 №3, від 01.04.2019 №4, від 02.05.2019 №5, від 03.06.2019 №6, від 01.07.2019 №7, від 01.08.2019 №8, від 02.09.2019 №9, від 01.10.2019 №10, від 01.11.2019 №11, від 02.12.2019 №12, від 08.01.2020 №1, від 03.02.2020 №2, від 02.03.2020 №3, від 01.04.2020 №4, від 04.05.2020 №5, 01.06.2020 №6, від 01.07.2020 №7, від 03.08.2020 №8, від 01.09.2020 №9, від 01.10.2020 №10, від 02.11.2020 №11, від 01.12.2020 №12; звіти про виконану роботу від 31.01.2018, 28.02.2018, 30.03.2018, 27.04.2018, від 31.05.2018, від 30.06.2018, від 31.07.2018, від 31.08.2018, від 30.09.2018, від 31.10.2018, від 30.11.2018, від 29.12.2018, від 31.01.2019, від 28.02.2019, від 29.03.2019, від 26.04.2019, від 31.05.2019, від 27.06.2019, від 31.07.2019, від 30.08.2019, від 30.09.2019, від 31.10.2019, від 29.11.2019, від 28.12.2019, від 31.01.2020, від 28.02.2020, від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 29.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 30.09.2020, від 30.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020; акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 31.01.2018 №86, 28.02.2018 №171, від 31.03.2018 №256, від 30.04.2018 №330, від 31.05.2018 №411, від 30.06.2018 №465, від 31.07.2018 №527, від 31.08.2018 №605, від 30.09.2018 №664, від 31.10.2018 №741, від 30.11.2018 №814, від 29.12.2018 №827, від 31.01.2019 №57, від 28.02.2019 №123, від 29.03.2019 №181, від 26.04.2019 №259, від 31.05.2019 №318, від 27.06.2019 №356, від 31.07.2019 №416, від 30.08.2019 №503, від 30.09.2019 №559, від 31.10.2019 №622, від 29.11.2019 №676, від 28.12.2019 №719, від 31.01.2020 345, від 28.02.2020 №70, від 31.03.2020 №157, від 30.04.2020 №195, від 29.05.2020 №274, від 30.06.2020 №300, від 31.07.2020 №383, від 31.08.2020 №448, від 30.09.2020 №509, від 30.10.2020 №606, від 30.11.2020 №682, від 31.12.2020 №740; платіжні доручення від 21.02.2018 №1135, від 04.04.2018 №1160, від 07.05.2018 №1170, від 29.05.2018 №14, від 04.07.2018 №41, від 06.08.2018 №64, від 10.09.2018 №80, від 13.02.2019 №195, від 14.02.2019 №196, від 19.02.2019 №201, від 27.03.2019 №242, від 26.04.2019 №266, від 01.07.2019 №327, від 31.07.2019 №355, від 22.08.2019 №376, від 29.08.2019 №3381, від 08.10.2019 №415, від 17.10.2019 №428, від 21.10.2019 №433, від 14.11.2019 №467, від 15.11.2019 №468, від 26.11.2019 №479, від 13.12.2019 №503, від 19.12.2019 №508, від 05.02.2020 №543, від 06.02.2020 №548, від 11.03.2020 №582, від 22.04.2020 №1743, від 27.04.2020 №629, від 27.04.2020 №630, від 07.05.2020 №1794, від 15.05.2020 №652, від 15.05.2020 №651, від 14.07.2020 №1956, від 21.08.2020 №2057, від 18.09.2020 №2129, від 17.11.2020 №2300, від 18.11.2020 №2304, від 20.11.2020 №2316, від 25.11.2020 №2323, від 03.12.2020 №2355, від 18.02.2021 №2541.
На підтвердження виконання умов договору від 01.01.2021 №2021-01/пак позивачем надано до суду наступні документи: замовлення на виконання робіт: від 04.01.2021 №1, від 01.02.2021 №2, від 01.03.2021 №3, від 01.04.2021 №4, від 05.05.2021 №5, від 01.06.2021 №6; звіти про виконану роботу від 29.01.2021, від 26.02.2021, від 31.03.2021, від 30.04.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021; акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 29.01.2021 №41, від 26.02.2021 №90, від 31.03.2021 №186, від 30.04.2021 №259, від 31.05.2021 №334, від 30.06.2021 №404, від 31.01.2021 №2, від 29.01.2021 №3, від 26.02.2021 №5, від 28.02.2021 №6, від 31.03.2021 №4, від 31.03.2021 №7, від 30.04.2021 №8, від 31.05.2021 №9, від 30.06.2021 №10; платіжні доручення від 16.06.2021 №2889, від 11.06.2021 №2872, від 08.06.2021 №2866, від 08.06.2021 №2865, від 07.06.2021 №2858, від 20.04.2021 №2713.
Крім того, 01.01.2021 між ТОВ «КЕНТАВР ПЛЮС» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір про надання послуг №01/01-01, відповідно до умов якого Виконавець за завданням Замовника зобов`язується особисто надати послуги (виконати роботи) у сфері інформатизації та обслуговування, консультування з питань інформатизації, у тому числі, але не обмежуючись: обслуговування і модернізація комп`ютерної мережі підприємства; обслуговування систем відео спостереження (всередині приміщень і периметр підприємства); обслуговування принтерів, факсів, копірів на підприємстві, облік заправок і відновлень картриджів; обслуговування ІР-телефонії і віртуальної АТС; управління доступом в Інтернет на підприємстві (обмеження доступу, робота інтернету на декількох виділених каналах зв`язку, статистика по користувачам); технічна підтримка бухгалтерських програм (медок, клієнт-банки); оновлення, резервне копіювання, ведення статистики, наповнення контентом сайтів підприємства; надання технічних консультацій щодо типу та конфігурації комп`ютерних технічних засобів, використання програмного забезпечення, інші послуги (роботи) в сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, необхідні Замовнику, відповідно до його статутної діяльності, а Замовник зобов`язується оплачувати надані послуги (п. 1.1).
Відповідно до п. 2.1 договору, вартість послуг визначається за домовленістю Сторін в залежності від заявленого обсягу послуг та вказується в акті наданих послуг. 
Судовим розглядом встановлено, що за фактом надання послуг Виконавець щомісячно оформлював та надавав до ТОВ «КЕНТАВР ПЛЮС» звіти про надані послуги згідно до договору від 01.01.2021 № 01/01-01.         
На підтвердження виконання умов договору від 01.01.2021 № 01/01-01 позивачем надано до суду наступні документи: звіти про надані послуги згідно договору про надання послуг від 29.01.2021, від 31.01.2021, від 26.02.2021, від 28.02.2021, від 31.03.2021, від 31.03.2021, від 30.04.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021; акти наданих послуг від 31.01.2021 № 2, від 29.01.2021 №3, від 26.02.2021 № 5, від 28.02.2021 № 6, від 31.03.2021 № 4, від 31.01.2021 № 7, від 30.04.2021 № 8, від 31.05.2021 №9, від 30.06.2021 № 10; платіжні доручення від 31.05.2021 № 2827, від 31.05.2021 №2829, від 31.05.2021 №2828, від 07.06.2021 №2860, від 10.06.2021 №2869, від 15.06.2021 №2879, від 15.06.2021 №2878, від 22.06.2021 №2903, від 23.06.2021 №2909, від 23.06.2021 №2907, від 29.06.2021 №2921, від 29.06.2021 №2920 на загальну суму 60000,00 грн.
Позивачем надано повний обсяг первинних документів для підтвердження господарських операцій з ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» (код ЄДРПОУ 33120146), а також по взаємовідносинам з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 по договору про надання послуг, що підтверджується додатками до адміністративного позову.
Первинні документи містять всі обов`язкові реквізити та відображають в повній мірі зміст господарських операцій між позивачем та контрагентами та є тими документами, на підставі яких ведеться податковий та бухгалтерський облік згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентом фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.
Натомість, відповідачем не надано доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, про не вчинення операцій, про відсутність факту надання послуг.
Відповідно до ст. 42 Конституції України, кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
Відповідно до положень Цивільного кодексу України діє принцип свободи договору. Згідно ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до  статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У ст. 204 ЦК проголошується презумпція правомірності правочину. Усі інші треті особи, у тому числі державні органи, не можуть нехтувати правами і обов`язками, що виникли в учасників такого правочину, а відтак не повинні порушувати ці права та не перешкоджати здійсненню їх обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до п. 20.1.30 ч. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право: звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.
Враховуючи, що ГУ ДПС у Харківській області не навело жодного судового рішення, яким було визнано правочини недійсними або нікчемними, внаслідок чого посилання ДПС на неправомірне визначення декларування через встановлення нереальності господарських операцій є хибним.
Отже, враховуючи, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення стосовно позивача по взаємовідносинам з ТОВ «ХАРКІВ ХІМПРОМ» та ФОП ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, інших порушень позивачем правил формування податкового кредиту та витрат відповідачем не наведено, а судовим розглядом не встановлено, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Стосовно здійсненого судом першої інстанції розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Як свідчать матеріали справи, позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 22700,00 грн., відповідно до платіжного доручення від 12.11.2021 №3304.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Отже, документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
В адміністративному позові заявлено клопотання про відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн., понесених позивачем під час розгляду справи у Харківському окружному адміністративному суді.
На підтвердження розміру понесених витрат до матеріалів справи долучено наступні докази: договір про надання правової (правничої) допомоги від 19.08.2020 №1908/20-пд-01, додаткову угоду від 12.04.2021 №3 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.08.2020 №1908/20-пд-01, додаткову угоду від 08.11.2021 № 4 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.08.2020 №1908/20-пд-01, платіжне доручення від 12.11.2021 №3305 на суму 14000,00 грн., рахунок на оплату від 09.11.2021 №369 на суму 14000,00 грн., ордер на надання правничої (правової) допомоги від 10.12.2021 серії ВВ №1019926, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Троян В.М. 
Надаючи оцінку співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, змістом виконаних та наданих адвокатом послуг, обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування на користь позивача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу надану під час розгляду справи в суді першої інстанції, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 14000,00 грн., оскільки вказаний розмір є доведеним, обґрунтованим та співмірним.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 по справі №520/23810/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Курило   	
Повний текст постанови складено  08.02.2023 року