Справа № 759/17132/22                                        Головуючий в суді І інстанції Поплавська О.В.
Провадження № 33/824/1033/2023                      Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  21 лютого 2023 року                                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
                                                                  ВСТАНОВИВ:                                                      
Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. Стягнено з          ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі,  що становить 536,80 грн.  
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 10 листопада 2022 року приблизно о 13:20 в м. Києві по вулиці Відпочинку, 16 керував транспортним засобом Ford Mustang д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість мови. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.
 Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що склад правопорушення який інкримінується ОСОБА_1 , зазначений у протоколі про адміністративні правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.9а ПДР, а тому його відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП виключається.
Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №206977 від 10 листопада 2022 року відносно нього було складено із перевищенням службових повноважень працівником патрульної поліції із порушенням норм діючого законодавства України. По-перше, до матеріалів справи №759/17132/22 додане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складено о 13 годині 35 хвилин. У даному направленні у графі «у результаті огляду, проведеного поліцейськими виявлені ознаки сп`яніння» зазначено: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, підвищена жвавість мови. При цьому у наступному розділі» Огляд проводився за допомогою» написано: огляд не проводився. Тобто 2 різні пункти одного й того ж самого направлення суперечать один одному. Крім того, на відео чітко видно, що патрульні не пропонували ОСОБА_1 витягнути руки з карманів й надати їх на огляд, щоб встановити тремтіння пальців рук, весь час як видно на відео у ОСОБА_1 руки знаходяться в карманах, а обличчя на відео видно лише пару разів. У направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складено о 13 годині 35 хвилин в останній графі «особу у заклад охорони здоров`я доставлено» власноручно записана інспектор патрульної поліції Дейнеко О.Л., проте на відео з боді камери чітко видно, що ОСОБА_1 ніхто нікуди не доставляв. Отже, дане направлення є недостовірним і складеним з порушенням вимог законодавства.
Звертає увагу на те, що на відео з боді камери поліцейського відсутній момент зупинки та повідомлення про причину зупинки.
Вважає, що він не допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівника поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути визнані належними та допустимими доказами його вини.
Також звертає увагу на те, що не отримував направлення для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
 Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, пояснення представника УПП у м. Києві Дейнеко Д.О., суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 10 листопада 2022 року приблизно о 13:20 в м. Києві по вулиці Відпочинку, 16 керував транспортним засобом Ford Mustang д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість мови. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.
На переконання апеляційного суду, суд в оскаржуваній постанові дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Так, винність  ОСОБА_1  у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 206977 від 10 листопада 2022 року, відповідно до якого 10 листопада 2022 року приблизно о 13:20 в м. Києві по вулиці Відпочинку, 16 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mustang д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість мови. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР;
- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, що здійснював 10 листопада 2022 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 10 листопада 2022 року у ОСОБА_1  а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, підвищена жвавість мови в розумінні п.п.2, 3 та 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол підписаний особою, яка його склала.
Більш того, апеляційний суд викликав в судове засідання працівника поліції, яка склала протокол щодо ОСОБА_1 - Дейнеко О.Л. , яка в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в протоколі про адміністративні правопорушення.
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував керування  ОСОБА_1  автомобілем, як і те, що він був зупинений працівниками поліції, за порушення ПДР, в тому числі таких доказів не містить відеозапис, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.
Як вище вказувалося згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 206977 від 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mustang д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вулиці Відпочинку, 16 з ознаками наркотичного сп`яніння.
Окрім того, з відеозапису вбачається, що розмова між ОСОБА_1 і поліцейським відбувається біля автомобіля Ford Mustang д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказом у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі є протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис.
Заперечуючи проти викладених у протоколі обставин, ОСОБА_1 не надав суду доказів, що він не керував автомобілем, зокрема, що автомобілем керувала інша особа.
З відеозапису вбачається чітке небажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
Апеляційний суд враховує, що на вимогу працівника поліції  ОСОБА_1  мав беззастережно виконати його законну вимогу і пройти огляд у медичній установі. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння
Це ж стосується посилань у скарзі на те, що відеозапис є неповним, а тому не може бути належним доказом, які є безпідставними. Відеозапис є належним доказом у справі і на ньому зафіксована відмова від проходження огляду та небажання проходити огляд у лікаря, що є очевидним.
Посилання у скарзі на те, що відповідальності за керування автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння не передбачено недоречні та помилкові, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а саме за його відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що є окремим складом правопорушення, встановленим диспозицією ч.1 ст.130 КупАП.
В даній справі до протоколу про адміністративне правопорушення додані докази у вигляді файлу відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, який проводив оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, що свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вимог ст.266 КУпАП. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КупАП.
Посилання у скарзі на те, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 мали видати направлення на огляд до лікаря-нарколога безпідставні.
Відповідно до п.3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно п.6 вказаного Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а згідно п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Аналогічні положення містить п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків (або на відеозапис) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, наведені нормативні документи не передбачають видачу направлення для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння особі, яка відмовилася від такого огляду.
Тому, надані апелянтом докази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого         ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                               Т.О. Писана