Ухвала
 
09 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 522/6490/22
провадження № 61-3188ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом  ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
 
В обґрунтування позову зазначала, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні.
 
Рішенням Одеського апеляційного суду у справі № 522/10347/20 від 30 березня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000,00 грн щомісячно. Виконавчий лист у цій справі видано 03 травня 2022 року та виконавче провадження відкрито 12 травня 2022 року.
 
Вказувала, що з`явилась потреба у стоматологічному лікуванні дитини, вартість якого згідно плану-лікування від 24 травня 2022 року становить 53 160,00 грн. Необхідність стоматологічного лікування дитини брекет-системами обґрунтована діагнозом стоматолога Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка № 4» Одеської міської ради (далі - КНП «Дитяча міська поліклініка № 4» Одеської міської ради )від 16 травня 2022 року - «прогнатія».
 
Зазначала, що майнове становище батька дозволяє прийняти участь у додаткових витратах на лікування сина, оскільки ОСОБА_2 є працездатним, має достатній дохід, працює моряком на посаді оператора системи динамічного позиціювання судна. Інших осіб на утриманні ОСОБА_2 немає. З часу звернення до суду з позовом були понесені додаткові витрати на лікування та діагностичне обстеження дитини на суму 5 843,00 грн.
 
Враховуючи викладене та з урахуванням збільшених позовних вимог, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на додаткові витрати на дитину одноразово у твердій грошовій сумі 29 951,50 грн.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово у твердій грошовій сумі 29 951,50 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, враховуючи розмір додаткових витрат, які позивачка просить стягнути та які складаються з половини суми витрат понесених позивачкою на стоматологічні послуги для дитини, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2022 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у сумі 1 890,00 грн. У іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачкою не доведено необхідність у стоматологічному лікуванні дитини брекет-системами на час звернення із позовом, враховуючи особливості розвитку дитини, не обґрунтовані належними медичними документами, а саме не надано медичний висновок або призначення лікаря щодо необхідності встановлення дитині брекет-системи, і таке встановлення необхідне для лікування хронічної хвороби, у віці, який досягнуто дитиною. Надане направлення лікаря КНП «Дитяча міська поліклініка № 4»                       від 16 травня 2022 року на консультацію та лікування дитини до лікаря ортодонта є неналежним доказом для підтвердження додаткових витрат, оскільки містить в собі лише направлення дитини на консультацію та лікування, без призначення самого лікування. Апеляційний суд вважав, що позивачкою доведено наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, пов`язаних із дослідженням зору дитини та придбання окулярів, оскільки на підтвердження зазначеного надано належні та допустимі докази, тому враховуючи рівність обов`язку батьків приймати участь у додаткових витратах на дитину, понесена позивачкою 1/2 частка додаткових витрат в сумі 1 890,00 грн підлягає відшкодуванню відповідачем.
 
02 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване                 судове рішення та залишити в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2022 року. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані
з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Предметом спору у цій справі є стягнення додаткових витрат на дитину, а тому зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                        від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Щодо доводів заявниці про те, що справа має для неї виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявниця не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для неї виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак       І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний