РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 569/1924/22
Провадження № 22-ц/4815/108/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.,

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2022 року та додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2022 року, ухвалені в складі судді Першко О.О., у справі № 569/1924/22,
в с т а н о в и в :
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про стягнення збитків завданих в дорожньо-транспортній пригоді.
Позов мотивовано тим, що 06 листопада 2021 року о 20 год. 53 хв. в м. Рівне по вул. Дворецька, буд. 81А водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Auris», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Приватне акціонерне товариство «НАСК «ОРАНТА», в якому був застрахований автомобіль відповідача, на підставі страхових актів виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 55017,45 грн. Між позивачем та страховиком – ПАТ «НАСК «Оранта» не досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування, сума незадоволених вимог становить 30 895,07 грн.
Окрім того, ОСОБА_2 повинен відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та страховою виплатою, яка становить 66970,95 грн. згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 224.21.ЕД від 22 грудня 2021 року.
З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 30 червня 2022 року просить суд стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» заборгованість по страховому відшкодуванню в розмірі 30 895,07 грн.; з ОСОБА_2 різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та страховою виплатою в розмірі 66 283,15 грн.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про стягнення збитків завданих в дорожньо-транспортній пригоді задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та страховою виплатою в розмірі 45 963,32 гривні.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 469,38 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що вина відповідача у завданні шкоди доведена належним чином та відповідно до частин четвертої статті 82 ЦПК України доведенню не підлягає. З відповідача підлягає стягнення різниця між фактичною завданою шкодою та страховим відшкодуванням, тому такий розмір дорівнює 45 963,32 грн, які мають бути відшкодовані відповідачем, як безпосереднім завдавачем шкоди, що узгоджується з положеннями статті 1194 ЦК України.
Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 адвоката Поліщука Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. В задоволені решти вимог заяви відмовлено.
Не погоджуючись з основним та додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Окрім того, просить змінити додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2022 року в частині розміру витрат на правничу допомогу та стягнути її в повному обсязі у розмірі 8000 грн. Стягнути витрати на судову експертизу у розмірі 6000 грн. та вирішити питання про судові витрати.
Зазначає, що суд першої інстанції застосував норму права без урахування висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц). Покликається на те, що у поданій 08.11.2021 року заяві та у повторно поданій заяві від 23.12.2021 року до ПАТ НАСК «ОРАНТА» про виплату страхового відшкодування ним було зазначено спосіб визначення страхового відшкодування “згідно незалежної експертизи”, оскільки на момент написання заяви 08.11.2021 року сума страхового відшкодування не була визначена. 
Вказує, що здійснюючи доплату страхового відшкодування ПАТ НАСК «ОРАНТА» фактично визнає ту обставину, що ним було порушено порядок здійснення розрахунку та нарахування виплати страхового відшкодування.
Окрім того, ОСОБА_2 не погоджуючись з означеним рішенням суду подав апеляційну скаргу в якій просить суд означене рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та страховою виплатою на суму 27493,32 грн.
У відзиві на апеляційного суду відповідач ПАТ НАСК «ОРАНТА» заперечує доводи останньої просить рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягють до задоволення частково з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення не відповідає.
Установлено, 06 листопада 2021 року о 20 год. 53 хв. в м. Рівне по вул. Дворецька, буд. 81 А, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Auris», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2021 року в справі №569/23308/21, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом вищевказаної транспортної пригоди. Постанова набрала законної сили 14 грудня 2021.
На момент скоєння ДТП цивільна відповідальність  ОСОБА_2  була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у сумі 130 000 грн.
На підставі страхових актів від 23 грудня 2021 року № ОЦВ-21-17-65944/1 та від 18 лютого 2022 року № ОЦВ-ЗГ-21-17-65944/2 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» визначило розмір страхового відшкодування у сумі 55017,45 грн. та виплатило страхове відшкодування у зазначеній сумі позивачу.
06 червня 2022 року судовим експертом Картавовим Ю.О. складено висновок №224.21.2ЕД додаткового експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 06 листопада 2021 року, станом на 06 листопада 2021 року становить 152 195 грн. 72 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 85 960 грн. 32 коп.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У статті 29 Закону № 1961-IV зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Убачається, що страхова компанія жодним чином не повідомляла позивача про прийняте рішення стосовно розміру та строків виплати страхового відшкодування. Враховуючи відсутність погодження розміру відшкодування між потерпілим і страховиком, на виконання вимог ст. 36 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” виплата відшкодування повинна здійснюватися виключно на підставі незалежної оцінки або експертизи.
Не погодившись із визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування, ОСОБА_1 звернувся до експерта з метою визначення реального розміру матеріального збитку в результаті пошкодження його транспортного засобу під час ДТП.
За таких обставин, висновок експертного автотоварознавчого дослідження є допустимим та достовірним письмовим доказом, відповідно до ст.ст. 78,79 ЦПК України, що обґрунтовує розмір заподіяних збитків. 
Такий висновок відповідачами не спростовано, в ході розгляду справи відповідачі з метою спростування результатів дослідження не скористалися своїм процесуальним правом на заявлення клопотання про призначення у справі судової експертизи.
Дослідження проведено судовим експертом, який є фахівцем у відповідній галузі знань, з використанням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка застосовується, в тому числі, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження транспортного засобу (п. 1.4 Методики). 
Відтак, наданий ПАТ «НАСК «Оранта» звіт № 57-D/10/59 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу не є належним та допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду (постанова Великої Палати від 18 грудня 2019 року, справа №522/1029/18).
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 30895,07 грн в межах страхової суми, встановленої страховим полісом, та з урахуванням вже сплаченого страхового відшкодування (130 000 грн – 55017,50 грн (за мінусом франшизи - 0)).
Суд акцентує увагу на тому, що страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди та повинен її відшкодувати. Відшкодування шкоди в меншому розмірі страховиком, ніж понесені витрати позивача на відновлення свого майна не можуть бути підставою для звернення з позовом до особи відповідальність якої є застрахованою у випадку, якщо сума заподіяної шкоди не перевищує ліміту відповідальності.
Враховуючи, що розмір матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП не перевищує страховий ліміт відповідальності ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та страховою виплатою . 
Оскільки, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2022 року року підлягає скасуванню, то і додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2022 року також скасовується, з новим вирішенням питання розподілу судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було понесено документально підтверджені витрати на сплату судового збору: 1071,55 грн. у суді першої інстанції та 1607,40 грн. – за перегляд справи в апеляційному суді та витрати на оплату послуг адвоката на суму – 8000 грн.
Ураховуючи, що позов задоволено частково на 28,83%, судові витрати у цій справі підлягають відшкодуванню з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 772,33 грн.
На підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником позивача подано докази, а саме: договір про надання правничої (правової) допомоги від 01 лютого 2021 року; звіт про обсяг наданої правничої допомоги та використання адвокатом робочого часу на надання правничої допомоги ОСОБА_1 за договором про надання правничої (правової допомоги) від 01 лютого 2021 року, в якому вартість надання послуг визначена у розмірі 8 000 грн. 00 коп. (всього 16 годин*500 грн. (за годину)).
Таким чином, позивачем підтверджено понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн., які підлягають до стягнення з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог (28, 83%) у розмірі 2306,40 грн.
Окрім того,  ОСОБА_1 сплатив за проведення експертизи 6000 грн., що стверджується квитанцією №0.0.2564838488.1 від 02 червня 2022 року, які також підлягають стягненню з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на його користь у зазначеній сумі.
Разом з тим, у задоволеннні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено, тому судовий збір понесений ним при подачі апеляційної скарги у розмірі 1607,40 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 . 
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2022 року та додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2022 року скасувати. 
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про стягнення збитків завданих в дорожньо-транспортній пригоді задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 30 895,07 грн. збитків завданих в дорожньо-транспортній пригоді.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язанні з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 9078,73 грн. (дев`ять тисяч сімдесят вісім грн. 73 коп). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1607,40 грн. судових витрат понесених у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 12 січня 2023 року.

Головуючий :                                                         Гордійчук С.О.

Судді :                                                                Ковальчук Н.М.

                                                                       Шимків С.С.