Номер провадження: 22-ц/813/2211/23 
Справа № 946/1978/21
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О. О.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2023 року                                                                  м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря – Власенко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишались після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини і заява не була подана.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити і надати позивачу шестимісячний строк для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 . А також, пояснив, що позивач ОСОБА_1 не знав про те, що спадкодавець ОСОБА_4 помер (позивач живе в м. Ізмаїлі, а спадкодавець проживав в с. Ларжанка Ізмаїльського району). Крім цього, позивачу не було відоме про наявність у спадкодавця спадкового майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивач вважав, що вказаний житловий будинок належить його дідусю ОСОБА_5 . Позивачу стало відомо, що на дідуся ОСОБА_5 був оформлений договір дарування, який є недійсним відповідно до листа державного нотаріуса Черненко С.М. від 16.03.2016 року за № 401/02-14 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не оформлені у встановленому законом порядку відповідно до вимог закону, а саме відсутні у договорі дарування назви вулиці та номеру будинку, договір дарування не завірений гербовою печаткою Бросківської сільської ради. Прийняти спадщину у встановленому законом порядку позивач не міг з поважних причин, а саме відсутність інформації про час відкриття спадщини та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 27.11.2001 року, РНОКПП – НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (Одеська область, Ізмаїльський район, с. Саф`яни, вул. Грушевського, б.85. ЄДРПОУ - 04379433), треті особи – ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 05.01.2004 року, РНОКПП – НОМЕР_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 03.10.1996 року, РНОКПП – НОМЕР_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) про надання додаткового строку для прийняття спадщини – відмовлено 
Рішення суду обґрунтовано тим, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 про необізнаність наявності спадкового майна не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не був позбавлений можливості у строк, встановлений законом для прийняття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем свого проживання. При цьому суд враховує, що у цій справі шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 сплинув у вересні 2013 року, а до суду позивач звернувся з позовною заявою лише у березні 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу відповідно до прохальної частини якої просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2021 року та постановити нове рішення задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає наступне.
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що суд першої інстанції не вказує, що в справі є довідка Ларжанської сільради на адресу померлого спадкодавця, який проживає окремо від спадкоємців, без реєстрації місця проживання. Спадкодавець розлучився з матір`ю позивача 29.06.1989 року. Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на момент розлучення батьків йому було 4 роки, та проживав він у АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 зазначає, що дізнався про відкриття спадщини після отримання довідки Ларжанської сільради у 2020 році по запиту адвоката.
З огляду на зазначене, апелянт вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.11.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини було відкрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.11.2021 року справу було призначено до розгляду.
Розгляд справи було призначено на 16.02.2023 року на 10:45 год.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.
14.02.2023 року від представника Саф`янської сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача.
15.02.2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Недельніченко Ю.Л. також надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення учасниками справи своєї правової позиції щодо судових витрат, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).
Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.
Частиною першою статті 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), а також у постанові Веховного Суду від 03.05.2022 року у справі № 736/1432/20.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 12.03.2013 року, виданого відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті ОСОБА_4 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно.
За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 65265632 від 21.06.2021 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.
Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 від 27.04.1993 року, виданого повторно виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області.
Як вбачається з листа наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за вих. № 161/01-16 від 21.06.2021 року, спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 не заводилась.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 про необізнаність наявності спадкового майна не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не був позбавлений можливості у строк, встановлений законом для прийняття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем свого проживання. При цьому суд враховує, що у цій справі шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 сплинув у вересні 2013 року, а до суду позивач звернувся з позовною заявою лише у березні 2021 року.
Не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з указаною позовною заявою, позивач, як на поважну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилається на звернення його до суду із заявами про встановлення факту смерті батька та встановлення факту родинних відносин.
Вказані позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не свідчать про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк чи обставин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цієї дії, а тому не є поважними причинами в розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України.
Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини, не встановивши при цьому обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання такої заяви, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, а саме частину третю статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини, а тому суд дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.
Вищенаведене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі N 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21) де вказано, що позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування.
Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та відхиляє доводи апеляційної скарги, адже як правильно зазначав місцевий суд, позивач не був позбавлений можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини в межах строку звернення із такою заявою.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає рішення обґрунтованим та постановленим без порушення норм матеріального та процесуального права, ухваленою на підставі повного дослідження обставин справи.
Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16.02.2023 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк
Судді:                                                          С.О. Погорєлова
О. М. Таварткіладзе