ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2023 року
м. Київ
справа № 170/505/22
провадження № 51-458км23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
захисника (у режимі відеоконференції)           ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 ,
на ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 січня 2023 року про повернення апеляційної скарги на вирок Шацького районного суду Волинської області
від 15 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022030000000299 від 31 жовтня
2022 року, за обвинуваченням
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, який згідно з матеріалами кримінального провадження проживає
за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шацького районного суду Волинської області від 15 листопада
2022 року затверджено угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2022 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 . Визнано
ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статей 75, 76 КК України
ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк
1 рік.
Згідно з цим вироком, ОСОБА_8 за попередньою змовою з іншою особою, прізвище та ініціали якої зазначені у вироку, діючи на території Волинської області в період з 06 липня по 13 серпня 2022 року своїми порадами, а також наданням підроблених документів сприяв в організації незаконного переправлення через державний кордон до Республіки Польща громадянина України призовного віку ОСОБА_9 .
На цей вирок захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.
За ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 січня 2023 року на підставі
п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі -
КПК України) вищезазначену апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Стверджує, що підставою для оскарження вироку місцевого суду, ухваленого
за результатами розгляду угоди про визнання винуватості стосовно
ОСОБА_8 стало те, що цей вирок порушує презумпцію невинуватості, а також право на захист ОСОБА_7 та, відповідно, стосується його прав і інтересів.
Вказує, що у своєму рішенні місцевий суд констатував факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,
у співучасті з ОСОБА_8 . Крім того, у цьому вироку можливо ідентифікувати особу ОСОБА_7 , оскільки дані щодо нього покладені в основу вказаного судового рішення.
Стверджує, що апеляційний суд обмежив право ОСОБА_7 на доступ
до здійснення правосуддя, оскільки безпідставно повернув апеляційну скаргу його захисника, подану на вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 .
Вважає, що ухвала апеляційного суду не узгоджується із практикою Верховного Суду та не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
У запереченнях на цю касаційну скаргу прокурор ОСОБА_10 та захисник
 ОСОБА_11 , яка діє в інтересах  ОСОБА_8 , зазначають
про її необґрунтованість та просять залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу апеляційного суду - без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону у зв`язку із поверненням його апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , оскільки вважає, що оскаржений вирок стосується прав
та інтересів ОСОБА_7 .
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій
є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства,
які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
За змістом ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.
Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному
чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано.
Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини
і громадянина.
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право
на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України, незалежно від того,
чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені
або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації
або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства,
є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України
не може бути обмежене (Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, Рішення
від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Згідно з вимогами статей 398, 399 КПК України питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок або ухвалу суду першої інстанції особою, яка має права її подавати, розглядається і вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження. Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, визначено ст. 393
КПК України. Пунктом 10 цієї норми передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням наведеного відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, відсутність
у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, осіб, прав, свобод та інтересів яких стосується судове рішення, не є перешкодою
в доступі їх до правосуддя та зверненні до суду вищої інстанції, що передбачено
ч. 2 ст. 24 цього Кодексу.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові
від 18 травня 2020 року в справі № 639/2837/19 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, суддя-доповідач має впевнитися,
що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.
Таким чином, право на оскарження  ОСОБА_7 вироку стосовно
ОСОБА_8 може виникнути тільки у випадку, якщо вирок стосується його прав, свобод та інтересів.
Разом з тим, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження та приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 подану
в інтересах ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції виходячи з положень статей 393, 394 КПК України дійшов висновку, що апеляційну скаргу подала особа,
яка не має права на її подання. Посилаючись на п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України цей суд також дійшов до переконання, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 розглянуто судом першої інстанції виключно в рамках обвинувачення останнього, без посилань на ступінь винуватості іншої особи,
не містить дослідження і оцінки правомірності її дій, не зачіпає права, свободи
та інтереси такої особи.
Однак суддя-доповідач суду апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті провадження всупереч вимогам кримінального процесуального закону ретельно не проаналізував доводів апеляційної скарги сторони захисту, належним чином
не перевірив, чи стосується судове рішення суду першої інстанції прав свобод
та інтересів  ОСОБА_7 , і чи у змозі він з урахуванням норм процесуального закону реалізувати своє право на судовий захист в інший спосіб, ніж шляхом апеляційного оскарження такого вироку.
Суд не звернув увагу на зміст вироку місцевого суду стосовно ОСОБА_8 
та не дав належної оцінки цьому вироку, в якому описуються роль
та дії ОСОБА_7 , як особи, щодо якої існує окреме кримінальне провадження,
та якого можна ідентифікувати, з огляду на те, що у вироку при викладенні фактичних обставин неодноразово згадується його прізвище та ініціали
і, як наслідок, дійшов до помилкового переконання, що захисник ОСОБА_6 
не має права на оскарження зазначеного вироку.
Тому ухвалу апеляційного суду не можна визнати вмотивованою
та обґрунтованою, вона підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438
КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід усунути наведені порушення і прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 січня 2023 року про повернення апеляційної скарги на вирок Шацького районного суду Волинської області
від 15 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                             ОСОБА_3