Номер провадження: 22-ц/813/184/23 
Справа № 522/14050/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Одестранспарксервіс», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,–

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Позивач мотивує свої вимоги тим, що його право безперешкодного доступу та проїзду дорогою загального користування до прибережної зони 13 ст. Великого Фонтану було обмежено Комунальним підприємством «Одестранспарксервіс» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , які при з`їзді з Фонтанської дороги перед спуском до пляжу на 13-й станції Великого Фонтану організували пункт платного пропуску транспортних засобів шляхом встановлення в`їзного/виїзного терміналу, обладнаного шлагбаумом та диспетчерським пунктом. Вартість проїзду одного транспортного засобу через такий пункт становило на момент звернення – 40 гривень. Позивач просив суд визнати дії КП «Одестранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_1 протиправними, зобов`язати КП «Одестранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_1 не чинити перешкод у безоплатному та вільному проїзді та пересуванню дорогою загального користування, демонтувати автоматичний термінал, стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору (т. 1, а.с. 3-5).
07 червня 2019 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано дії Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо обмеження вільного та безкоштовного проїзду транспортних засобів при з`їзді з Фонтанської дороги перед спуском до пляжу на 13-й станції Великого Фонтану протиправними. Зобов`язано Комунальне підприємство «Одестранспарксервіс» та Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 не чинити перешкод у безоплатному та вільному проїзді та пересуванню дорогою загального користування при з`їзді з Фонтанської дороги перед спуском до пляжу на 13-й станції Великого Фонтану та демонтувати контрольно-пропускний термінал, обладнаний шлагбаумом та диспетчерським пунктом, встановлений на дорозі загального користування в м. Одеса при з`їзді з Фонтанської дороги перед спуском до пляжу на 13-й станції Великого Фонтану. Стягнуто з Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в рівних частках на користь ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок (т. 1, а.с. 139-141).
11 липня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси зареєстровано апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2019. Апелянт вказує на те, що рішення було прийнято судом першої інстанції без повного дослідження обставин справи. Зокрема, апелянт вказує на те, що шлагбаум було встановлено на ділянці дороги відповідно до рішень виконавчого комітету Одеської міської ради. Апелянт наголошує на тому, що єдиною метою встановлення контрольно-пропускного пункту при з`їзді з Фонтанської дороги перед спуском до пляжу на 13-ій станції Великого Фонтану є належне регулювання транспортного навантаження даної ділянки дороги. З огляду на вказане, апелянт просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2019 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 1, а.с. 161-165).
12 липня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси зареєстровано апеляційну скаргу КП «Одестранспарксервіс» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2019 року. Апелянт вважає, що при розгляді справи судом не було прийнято до уваги надане відповідачами рішення виконавчого комітету Одеської міської ради «Про організацію дорожнього руху при в`їзді на спеціально відведено стоянку на 13-й Станції Великого Фонтану», як підставу обладнання контрольно-пропускного пункту не на території автостоянки, а при з`їзді з Фонтанської дороги. Також, апелянт наголошує на тому, що плата стягується не за проїзд дорогою загального користування, а за надання відповідних послуг з паркування та зберігання транспортних засобів на спеціально відведеній автостоянці. З огляду на викладене, апелянт просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (т. 1, а.с. 146-155).
22 липня 2019 року ухвалами Одеського апеляційного суду (головуючий суддя ОСОБА_3 ) відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (т. 1, а.с. 173-174, а.с. 175-176).
20 липня 2021 року рішенням Вищої Ради правосуддя №1612/0/15-21 ОСОБА_3 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2021 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів в складі: головуючого судді – Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. (т. 1, а.с. 229-230).
20 вересня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий – суддя Дришлюк А.І., судді Громік Р.Д., Драгомерецький М.М.) цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (т. 1, а.с. 231-231 зворот).
Відзив на апеляційні скарги до апеляційного суду не надходив.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Сторони в судове засідання, призначене на 26 січня 2023 року не з`явилися. Про час та порядок розгляду справи повідомлені належним. Клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції сторони до суду не подавали.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги частково підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконавчого комітету Одеської міської ради не визначають права та обов`язки Відповідачів, не надають повноважень в частині обладнання місць паркування на з`їзді з Фонтанської дороги та не передбачають здійснення оплати послуг за паркування під час проїзду через такий контрольно-пропускний пункт. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що спуск, розташований при з`їзді з Фонтанської дороги, прямує не тільки до автостоянки Відповідача, оператора ФОП ОСОБА_1 , а й до інших об`єктів інфраструктури зони узбережжя, а також до багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Альтернативних шляхів під`їзду до зазначених об`єктів не передбачено, а тому стягнення Відповідачем ФОП ОСОБА_1 плати за послуги зберігання, які надаються на автостоянці, з усіх транспортних засобів, які проїжджають через такий контрольно-пропускний пункт є протиправним та порушує права осіб, які не користуються послугами автостоянки. А тому, суд першої інстанції вирішив, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі (т. 1, а.с. 141).
Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційні скарги, вважає за потрібне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеської міської ради від 16.04.2015 року №6506-VI «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 року №1251-VI «Про затвердження Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі», КП «Одестранспарксервіс» визначено уповноваженою особою зі здійснення організації та експлуатації майданчиків для платного паркування транспортних засобів та укладання договорів балансоутримання місць для паркування на території м. Одеси (п. 4 Рішення) (т. 1, а.с. 32, 37).
Згідно з п. 2.1 та п. 2.2 Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі (затвердженого рішенням Одеської міської ради №1251-VI від 20.09.2011 року зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням Одеської міськради №1498-VI від 22.11.2011 року, рішенням Одеської міської ради №1889-VI від 19.04.2012 року, рішенням Одеської міської ради №6506-VI від 16.04.2015 року) організація та розміщення майданчиків для платного паркування та спеціально відведених автостоянок здійснюється на підставі Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси і схеми розміщення майданчиків для платного паркування транспортних засобів та спеціально відведених автостоянок (далі - Схема), узгодженої та затвердженої в установленому порядку. Перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, затверджується рішенням Одеської міської ради, в якому зазначаються їх місцезнаходження, загальна площа, технічне облаштування, кількість місць для паркування транспортних засобів.
Відповідно до рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 року №5286-VI «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції» земельну ділянку, площею 440 кв.м, загальна кількість місць для паркування 35, розташовану за адресою: 13 ст. Великого Фонтану, було включено до даного Переліку (Додаток № 1 до рішення ОМР від 27.08.2014 року №5286-VI, п. 37 Київського району міста Одеси).
28 липня 2016 року рішенням Одеської міської ради №245 «Про організацію дорожнього руху при в`їзді на спеціально відведену стоянку на 13-й станції Великого Фонтану» (зі змінами внесеними рішенням Одеської міської ради від 30 березня 2017 року №103) комунальному підприємству «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» (далі - КП «СМЕП») доручено розробити схему організації дорожнього руху в районі 13-ої станції Великого Фонтану, а також забезпечити встановлення дорожніх знаків та механічних засобів обмеження паркування транспорту – в`їзного/виїзного терміналу, обладнаного шлагбаумом, та диспетчерського пункту, при з`їзді з Фонтанської дороги перед спуском до спеціально відведеної автостоянки на 13-ій станції Великого Фонтану відповідно до узгодженої схеми організації дорожнього руху (т. 1, а.с. 43). Схема організації дорожнього руху в районі 13-ої станції Великого Фонтану №91, наявна в матеріалах справи (т. 1, а.с. 44). В матеріалах справи також наявний лист-відповідь Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради від 03 жовтня 2018 року №139/01-ЕЦОГ, в якому зазначено, що КП «СМЕП» не проводило заходів із монтажу в`їзного/виїзного терміналу, облаштованого шлагбаумом та диспетчерським пунктом. Станом на день відповіді дана споруда не перебувала на балансі КП «СМЕП» (т. 1, а.с. 81).
27 вересня 2017 року КП «Одестранспарксервіс» уклали договір №161/К-КР-2017/03-01 балансоутримання місць для паркування з ФОП ОСОБА_1 , відповідно до умов якого за ст. 268-1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів», рішення Одеської міської ради від 23 грудня 2011 року №1631-VІ «Про затвердження Правил благоустрою території м. Одеси (текстової частини) у новій редакції», рішення Одеської міської ради від 27 серпня 2014 року №5286-VI «Про затвердження переліку земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, в новій редакції», рішення Одеської міської ради від 20 вересня 2011 року №1251-VI «Про затвердження Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі», КП «Одестранспарксервіс» (уповноважена особа) надало ФОП ОСОБА_1 (операторові) право організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування (спеціально відведена автостоянка) загальною площею 440,00 кв.м, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 38-40). 
Відповідно до пункту 2.3 договору Оператор, ФОП ОСОБА_1 , зобов`язаний:
- забезпечити своєчасне та повне перерахування збору за місця для паркування транспортних засобів, передбаченого умовами цього договору;
- здійснювати облаштування місць для паркування дорожніми знаками, нанести розмітку відповідно до затвердженої схеми розміщення майданчика для паркування;
- забезпечити безоплатне паркування транспортних засобів, передбачених статтею 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»;
- забезпечувати безпеку дорожнього руху на місцях для паркування згідно із затвердженою схемою розташування майданчику, дотримання правил екологічної безпеки, санітарних норм відповідно до умов цього договору; використання місць для паркування за цільовим призначенням;
- використовувати місця для паркування за цільовим призначенням;
- забезпечити місця для паркування належними правовстановлюючими документами, а саме: копією договору з Уповноваженою особою, схемою або паспортом майданчика для паркування транспортних засобів відповідно до пп. 4.7 Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі;
- забезпечити належний санітарний стан місць для паркування та прилеглої території на відстані 10 метрів згідно з п. 3.2.6 «Правил благоустрою території м. Одеси» (т. 1, а.с. 38).
Сторонами не заперечується факт встановлення відповідачами в`їзного/виїзного терміналу, облаштованого шлагбаумом та диспетчерським пунктом. Разом з тим, відповідачі-апелянти наголошують на тому, що відповідно до преамбули рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №245 від 28 липня 2016 року «Про організацію дорожнього руху при в`їзді на спеціально відведену стоянку на 13-ій станції Великого Фонтану» було прийнято з метою забезпечення безпечного руху автотранспорту, недопущення порушення правил паркування, зокрема у не пристосованих для цього у встановленому законодавством порядку місцях, а також для забезпечення та належної організації дорожнього руху в районі 13-ої станції Великого Фонтану при в`їзді на спеціально відведену стоянку. Також відповідачі вказують на те, що контрольно-пропускний пункт (обладнаний шлагбаумом) за вищевказаною адресою, знаходиться відповідно до погодженої та затвердженої у встановленому законодавством порядку схеми організації дорожнього руху при з`їзді з Фонтанської дороги перед спуском до спеціально відведеної автостоянки на 13-ій станції Великого Фонтану з метою впорядкування дорожнього руху, припинення стихійного паркування транспортних засобів на проїзній частині дороги та запобігання відповідних заторів (т. 1, а.с. 149-150, а.с. 163-163 зворот).
13 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_1 , в якому просив визнати дії КП «Одестранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_1 протиправними, зобов`язати КП «Одестранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_1 не чинити перешкод у безоплатному та вільному проїзді та пересуванню дорогою загального користування, демонтувати автоматичний термінал (т. 1, а.с. 3-5).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Таким чином, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Схожі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 522/3454/16-ц (провадження № 14-6цс18).
Завданням же адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Пунктом 7 цієї статті передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Таким чином, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. 
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу. Тобто, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Отже, суд повинен з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц).
Що ж стосується приватноправових відносин, то вони вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 вказував на те, що він є членом територіальної громади міста Одеси та як будь-який громадянин України відповідно до положень ст. 13 Конституції України має право на безперешкодне користування природними об`єктами міста, в тому числі і право проїзду до цих об`єктів. Позивач зазначає, що його право безперешкодного доступу та проїзду дорогою загального користування до прибережної зони 13-ої станції Великого Фонтану було обмежено КП «Одестранспарксервіс» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . Позивач вважає, що плата за проїзд на вказаній дорозі може стягуватися з власників транспортних засобів в разі офіційного віднесення доріг загального користування до категорії платних доріг, а такі дії з боку КП «Одестранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_1 , на думку позивача, є протиправними та порушують його права як члена територіальної громади міста Одеси (т. 1, а.с. 3-3 зворот). 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що на підтвердження порушення прав чи інтересів ОСОБА_2 у приватно-правовій площині позивачем доказів (наприклад, наявність у приватній власності позивача нерухомого майна, безперешкодний доступ до якого було заблоковано відповідачами) не надано. Крім того, як вже було зазначено вище, Одеська міська рада визначила КП «Одестранспарксервіс» уповноваженою особою зі здійснення організації та експлуатації майданчиків для платного паркування транспортних засобів та укладання договорів балансоутримання місць для паркування на території м. Одеси, тобто делегувала свої повноваження відповідачеві у вказаній сфері адміністративних послуг, що у свою чергу свідчить про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Таким чином, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є обов`язковою підставою для скасування рішення, апеляційний суд на підставі ст. 377 ЦПК України, частково задовольняючи апеляційні скарги, скасовує рішення суду першої інстанції, закриває провадження у справі та роз`яснює позивачеві його право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства. При цьому, апеляційний суд роз`яснює позивачеві, що відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦПК України позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» - задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2019 року – скасувати, провадження у справі закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

                                                                       М.М. Драгомерецький

                                                                       Р.Д. Громік