Справа № 341/956/16-ц 
Провадження № 22-ц/4808/1043/22 
Головуючий у 1 інстанції Мергель М.Р. 
Суддя-доповідач Василишин Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.
суддів:                        Максюти І.О., Фединяка В.Д.,
секретаря                        Працун В.В.
за участю                        представника відповідача 
адвоката Милитчука С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - адвоката Матвійчука Михайла Зеноновича на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2022 року, повний текст якого складено 21 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Мергеля М.Р. у м. Галич, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа – Служба у справах дітей Бурштинської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, 
в с т а н о в и в:
У квітні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позов мотивований тим, що 18 березня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір в формі кредитної лінії № 316. 
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, банк та ОСОБА_1 20 березня 2008 року уклали іпотечний договір. Сторони оцінили предмет іпотеки таким чином: будинковолодіння – 324763,0 грн, земельна ділянка – 11710,0 грн.
17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір відступлення прав вимоги, за яким банк відступив право грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи». Первинний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 300000,0 грн. Водночас відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 515316,27 грн, нарахована на підставі приписів ч. 2 статті 625 ЦК України на тіло кредиту у розмірі 262500,0 грн за період з 01 квітня 2010 року до 01 грудня 2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача. На виконання умов кредитного та іпотечного договорів позивач надіслав відповідачу вимогу щодо усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, до моменту подачі цього позову така вимога не виконана.
На підставі викладеного, враховуючи заяву про зменшення та уточнення позовних вимог, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 316 від 18 березня 2008 року, яка станом на 01 грудня 2015 року складає 515316,27 грн, з яких 325528,77 грн – заборгованість по відсотках нарахована на підставі частини другої статті 625 ЦК України та п. 6.5 кредитного договору; 189787,5 грн – заборгованість по інфляційних втратах нарахована на підставі частини другої статті 625 ЦК України та п. 5.2.8 кредитного договору, звернути стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 225,2 кв.м, житловою площею 77,7 кв.м, розташоване на земельній ділянці за цією ж адресою розміром 0,1000 га, кадастровий номер 2621210300:01:002:0559 (яка поділена на дві земельні ділянки: з кадастровим номером 2621210300:01:002:0551 площею 0,08 га та кадастровим номером 2621210300:01:002:0552 площею 0,02 га), шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій (а.с. 2-5, 159-162, том 1, а.с. 59-60, том 2).
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2021 року залучено до участі у справі третю особу – Службу у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області (а.с. 3, том 2).
Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2022 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (а.с. 149-153, том 2).
Не погодившись із рішенням суду, представник ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвокат Матвійчук М.З. подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначає, що умовами кредитного договору передбачено сплату відсотків окремо за правомірне користування кредитними коштами та окремо за неправомірне понад встановлені договором строки користування кредитними коштами, а також інфляційні втрати за весь час прострочення в порядку частини другої статті 625 ЦК України. При цьому, позовна давність збільшена до 10 років.
Наведе свідчить про те, що товариство вправі нараховувати проценти за користування кредитними коштами після направлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості та постановлення рішення суду про її стягнення, оскільки в даному випадку кредитор вправі нараховувати відсотки на підставі п. 6.5 кредитного договору та ст. 625 ЦК України, та інфляційні втрати на підставі п. 5.2.8 кредитного договору, на суму заборгованості по тілу кредиту встановлену в рішенні суду від 16 березня 2010 року в розмірі 262500 грн, починаючи з 22 лютого 2010 року по 01 лютого 2020 року, тобто в межах 10-річного строку позовної давності, визначеного в п. 6.10 кредитного договору.
При цьому, представник апелянта звертає увагу на те, що та обставина, що при укладенні додаткової угоди до кредитного договору сторони виключили з тексту посилання на частину другу статті 625 ЦК України не свідчить про те, що до спірних правовідносин в частині нарахування іншого розміру відсотків, а ніж ті, що передбачені цією статтею, норми частини другої статті 625 ЦК України не поширюються. Визначальним у даному випадку є саме погодження сторонами окремо відсоткової ставки за строкове користування кредитними коштами і окремо за користування кредитом понад встановлені договором строки.
Отже, представник апелянта вважає, що укладеним між сторонами договором іпотеки забезпечуються вимоги кредитора, які випливають із основного зобов`язання – кредитного договору, в яке входить не тільки сума кредиту (тіло кредиту), а й відсотки (за правомірне та неправомірне користування кредитними коштами), інфляційні та неустойка. Зважаючи на викладене, представник апелянта не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки позов було заявлено, виходячи із умов п. 3.4 та 5.2.8 кредитного договору, а не згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, на положення якої позивач посилався виключно як на правову, а не фактичну підставу позову, тому повернення заборгованості по відсотках та інфляційних втратах, нарахованих на підставі умов кредитного договору забезпечується іпотекою.
Просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задовольнити в повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу не визнав. Просив відмовити в її задоволенні.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 березня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір в формі кредитної лінії № 316 (далі – Кредитний договір), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 300000,0 грн зі сплатою за користування кредитними коштами 17 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 16 березня 2018 року (а.с. 6-8, том. 1).
Відповідно до п. 5.2.8 Кредитного договору у випадку прострочення Позичальником виконання зобов`язання щодо поверненню Банку суми боргу за цим договором він зобов`язаний відповідно до статті 625 ЦК України сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.
Згідно з п. 6.5 Кредитного договору у випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти у розмірі 1% від простроченої суми заборгованості за кожен день згідно з частиною другою статті 625 ЦК України.
03 жовтня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ОСОБА_1 було підписано договір № 1 про внесення змін до Кредитного договору, згідно з яким пункт 6.5 Кредитного договору викладено у такій редакції «У випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти у розмірі 24 % річних від простроченої суми».
Також, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 20 березня 2008 року уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Коробчук М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 297 (далі – Іпотечний договір), відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю таке нерухоме майно: будинковолодіння, житловою площею 77,7 м.кв, загальною площею 225,2 м.кв, гараж з шлакоблоків, площею 28,8 м.кв, погріб з бетону, площею 11,4 м.кв, огорожа із з/б плит, площею 52,2 м.кв; земельна ділянка, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони цього договору оцінюють предмет іпотеки у розмірі 336473,0 грн, а саме: будинковолодіння у розмірі 324763,0 грн та земельну ділянку у розмірі 11710,0 грн (а.с. 14-16, том 1).
Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього іпотекодавця.
Згідно з п. 1.2 Іпотечного договору цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору, в сумі 300000,0 грн з кінцевим терміном погашення та відсотків за ним не пізніше 16 березня 2018 року на умовах, передбачених Кредитним договором, та відсотки за користування ним у розмірі 17,0 відсотків річних, (комісійну винагороду одноразово за управління кредитом), у тому числі відсотки за використання кредиту не за цільовим призначенням у розмірах, передбачених кредитним договором від суми кредиту за кожен випадок невиконання, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати іпотекодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання іпотекодавцем умов Кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором. 
Крім цього, іпотекою були забезпечені інші зобов`язання іпотекодавця за основним зобов`язанням, що виникають в силу цього договору.
Встановлено, що 25 січня 2010 року у зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору від 18 березня 2008 року банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2010 року (справа № 2-204/2010) указаний позов задоволено.
17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги. Таким чином, банк відступив право грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 27-37, том 1).
Зі змісту рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 28 жовтня 2021 року № 205 вбачається те, що виконавчий комітет Бурштинської міської ради Івано-Франківської області вважає за недоцільне звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де прописана неповнолітня дитина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки це порушує законні права дитини на житло (а.с. 88, том 2).
З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року у справі № 341/1976/15-ц позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 483579,41 грн, яка складається з: 262500,0 грн – тіло кредиту, 210879,41 грн – несплачені відсотки, 10200,0 грн – комісія. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року у справі № 341/1976/15-ц рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 210879,41 грн нарахованих відсотків та загальної суми заборгованості за кредитним договором від 18 березня 2008 року № 316 у розмірі 483579,41 грн змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 165065,15 грн нарахованих відсотків на 01 жовтня 2015 року, а всього стягнуто з ОСОБА_1 437765,15 грн заборгованості за кредитним договором, нарахованої на 01 жовтня 2015 року. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного суду від 06 листопада 2019 року рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року скасовано в частині вимог про стягнення заборгованості за відсотками. Позов ТОВ «Кредитні ініціативи» в цій частині задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за відсотками у розмірі 36215,77 грн. У решті рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року залишено в силі. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 травня 2022 року у справі № 341/416/20 рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку статті 625 ЦК України процентів річних та інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 2783,22 грн трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 134-138, том 2).  
У зв`язку з утворенням заборгованості у загальному розмірі 515316,27 грн, нарахованої на підставі приписів ч. 2 статті 625 ЦК України на тіло кредиту у розмірі 262500,0 грн за період з 01 квітня 2010 року до 01 грудня 2015 року, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки. На виконання умов Кредитного та Іпотечного договорів позивач надіслав відповідачу вимогу щодо усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка не була виконана. Уточнені вимоги також обґрунтовані тим, що після пред`явлення позову позивачу стало відомо, що іпотекодавець, без згоди іпотекодержателя, здійснив поділ переданої в іпотеку земельної ділянки розміром 0,1000 га, кадастровий номер 2621210300:01:002:0059 на дві окремі земельні ділянки: кадастровий номер 2621210300:01:002:0551 площею 0,089 га та кадастровий номер 2621210300:01:002:0522 площею 0,02 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак не вчинив заходів щодо внесення даних про право власності на такі поділені земельні ділянки в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума заявлена позивачем як заборгованість, складається з нарахованих відсотків згідно ст. 625 ЦК України, що не є основним зобов`язанням в розумінні Закону України «Про іпотеку».
Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.
Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України проценти річних та інфляційні втрати не входять до складу основного зобов`язання, тому пред`явлена банком заборгованість у формі процентів за наведеною нормою, не може бути підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що за змістом статей 7, 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог виключно за основним зобов`язанням.
У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 569/613/19 викладено, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦКУ не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Тобто виходячи з правової природи наведених санкцій, вони є саме компенсацією банку несвоєчасної сплати позичальником свого кредитного зобов`язання і нараховуються поза межами кредитного зобов`язання. Також, як вбачається зі змісту п. 1.2 Іпотечного договору від 20 березня 2008 року, вони не були обумовлені як відповідальність за невиконання кредитного договору і підстава для звернення стягнення на майно.
Тому, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і звернення стягнення на предмет іпотеки.
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.
Твердження апелянта, що позов було заявлено, виходячи із умов п. 3.4 та 5.2.8 Кредитного договору, а не згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, на положення якої позивач посилався виключно як на правову, а не фактичну підставу позову, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається зі змісту заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з наявністю заборгованості за відсотками нархованими в порядку статті 625 ЦК України і таке не допускає двозначного тлумачення.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - адвоката Матвійчука Михайла Зеноновича залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 29 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач                                                        Л.В. Василишин 
Судді:                                                                        В.Д. Фединяк
                                                                               І.О. Максюта