Дата документу 18.01.2023 Справа № 336/2168/22

Запорізький Апеляційний суд

ЄУН 336/2168/22 Пр. № 22-ц/807/298/23  	Головуючий у 1-й інстанції Карабак Л.Г. Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2023 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Кочеткової І.В., Подліянової Г.В.
за участі секретаря                                        Камалової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 звернувся ОСОБА_1 до суду з позовом до  ОСОБА_2  про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2014 (справа № 336/1757/14-ц) на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що визначений рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню через погіршення матеріального стану та знаходження на його утриманні ще неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2022 з нього стягуються аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини доходу. Крім цього за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2022 (справа № 336/6267/21) з нього на користь ОСОБА_2 стягнута пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 10000,00 грн. Загальний розмір аліментів, які з нього стягуються становить понад 50% його доходу.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Карабак Л.Г. (а.с.23).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с.27) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. 
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2022 року (а.с. 75-77) у задоволенні вищезазначеного позову позивача у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 81-84) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 85).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 25 жовтня 2022 року (а.с. 89), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с. 90).
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 16 листопада 2022 року, не відбувся та був відкладений через перебування судді – члена колегії Кочеткової І.В. у відпустці (нетривалій), яка не давала права її заміни іншим суддею в автоматизованому порядку (довідка а.с. 108). 
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, (а.с. 109-118), сторони: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності сторін за присутністю їх представників: позивача ОСОБА_1  – адвоката Морозова В.С. (а.с.20) та відповідача ОСОБА_2 – адвоката Борисенкова В.С. (а.с.34-35, 119).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді – доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши позивача ОСОБА_1  у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводамита вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення,або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України). 
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 279, 354 ЦПК України та виходив із такого.
Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2014 (справа № 336/1757/14-ц) з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім цього, за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2022 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання ще двох неповнолітніх дітей ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в розмірі 1/3 частини його доходу.
Також за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2022 (справа № 336/6267/21) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнута пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 10000 (десять тисяч) грн.
Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Предметом доказування є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на погіршення матеріального стану, оскільки змушений сплачувати аліменти на утримання трьох дітей.
На підтвердження позовних вимог надано копію довідки про розмір нарахованих та отриманих доходів з липня по грудень 2021 (а.с.17) та копії вищезазначених судових рішень.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України).
Водночас, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів.
Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.
Таким чином, особа, яка сплачує аліменти, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.
Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачкою, та суперечитиме інтересам дитини.
При цьому, в матеріалах справи також відсутні докази про те, що матеріальне становище позивача у порівнянні з матеріальним становищем відповідача змінилося настільки, що може бути наслідком зменшення стягуваних аліментів на утримання дитини.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи обставини даної справи, надані суду докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність законних підстав для зменшення розміру аліментів.
Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.
Так, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції за вищезазначеним позовом позивача у цій справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (ухвала від 14.06.2022 року - а.с. 27), хоча мало бути відкрито провадження за правилами загального.
Оскільки, в силу вимог ст. 274 ч. 4 п. 1 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру… (а у цій справі позивачем заявлено позовні вимоги про зменшення їх розміру – позовна заява а.с. 2-3).
Ця обов`язкова підстава для скасування судового рішення у цій справі в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України має застосовуватись апеляційним судом незалежно від того, що апелянт - позивач ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу у цій справі такою підставою не обґрунтовував. 
Так як в силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 7 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо…суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Крім того, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, що мають значення для правильного вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що станом на дану подачі у червні 2022 року вищезазначеного позову ОСОБА_1 (т.с.2), як батьком та боржником, після ухвалення вищезазначеного рішення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 10.06.2014 року (справа № 336/1757/14-ц, копія а.с. 12 ) про стягнення з позивача  ОСОБА_1  на користь відповідача ОСОБА_2  аліменти на утримання доньки  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, 
- змінилось сімейне положення боржника  ОСОБА_1 , а саме: він став батьком ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження, копія а.с. 11), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження, копія а.с.10), на яких з нього рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2022 року (копія а.с. 13) стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 (свідоцтво про шлюб, копія а.с. 8) у розмірі 1/3 частини його доходу,
- проте, суд першої інстанції помилково не встановив той факт, що зміна сімейного стану боржника при вищевикладених обставинах потягла за собою і зміну (погіршення) майнового стану боржника, що є підставою для зміни розміру раніше встановлених судом аліментів на доньку  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу)  ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в силу вимог ст. 192 СК України.
Додатковим підтвердженням того, що змінився (погіршився) майновий стан боржника (батька) – позивача ОСОБА_1 є обставини, встановлені у тому числі рішенням  Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2022 року (справа № 336/6267/21, копія а.с. 14-16), 
- яким з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 (відповідача у цій справі) було стягнуто пеню з березня 2014 року по травень 2021 року у розмірі 10000,00 грн., 
а саме:
«…Згідно з розрахунком заборгованості від 02.02.2022 року Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), станом на 31.12.2021 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 складає 48577,11 гривень.
Відповідно до довідки ТОВ «Реал сталь» від 26.01.2022 року,  ОСОБА_1 працевлаштований в ТОВ «Реал сталь» на посаді слюсаря з механоскладальних робіт з 15.07.2021 року та за період з липня 2021 року по грудень 2021 року отримав 33500 гривень.
За відомостями Запорізького міського центру зайнятості, ОСОБА_1 з 15.03.2019 року по 15.03.2020 року перебував на обліку в державному центрі зайнятості та отримав 56789,01 гривень…»,
та які не підлягають доказуванню у цій справі в силу вимог ст. 82 ЦПК України.
Крім того, всі неповнолітні діти батька - позивача у цій справі ОСОБА_1 :
-   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (мати дитини – відповідач у цій справі   ОСОБА_2 , свідоцтво про народження, копія а.с. 9).
-  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати дитини –   ОСОБА_6 , свідоцтво про народження, копія а.с. 11), 
- та  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 (мати дитини –   ОСОБА_6 , свідоцтво про народження, копія а.с.10),
є рівними між собою у своїх правах на отримання від свого батька аліментів на своє утримання у рівних частках, а саме: по 1/6 частині кожен із цих дітей. 
Така зміна (зменшення) розміру аліментів з боржника ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
- ураховує інтереси всіх неповнолітніх дітей боржника ОСОБА_1 та відповідає загальним засадам регулювання сімейних відносин (ч. 8 п. 7 Сімейного кодексу України – регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини) 
- та не порушує права самого боржника ОСОБА_1 (розрахунок: розміру аліментів: 1/6+1/6+1/6 = 3/6 або 1/2 чи 50 % всіх видів заробітку (доходу) останнього, ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» - загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами), 
- який на час подачі позову працював у ТОВ «Реал Сталь» та отримував зарплату 5232,50 грн. (позов а.с. 2 зворот, довідка а.с. 17), а на час розгляду цієї справи судом першої інстанції вже був зареєстрований як безробітний в Запорізькому МЦЗ з 30.06.2022 року із нарахуванням 1860,00 грн. (довідка Запорізького міського центру зайнятості від 22.08.2022 року - а.с. 66), належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані, 
- хоча апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв у цій справі повній та всебічній перевірці законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2022 року слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, розмір аліментів, визначений раніше судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2014 у справі ЄУН № 336/1757/14-ц, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшити з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу)  ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; чинним законодавством передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. 
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2022 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1  задовольнити.
Розмір аліментів, визначений раніше судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2014 у справі ЄУН № 336/1757/14-ц, з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (НОКПП НОМЕР_2 ) на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшити з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 23.01.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Подліянова Г.С.