ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року 
м. Київ

справа №320/6313/21
адміністративне провадження № К/990/28279/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року (судді: Оксененко О.М., суддів Бєлова Л.В., Лічевецький І.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення невиплаченої компенсації та середнього заробітку,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частина НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за відпустку як учаснику бойових дій за 2015 - 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, та не проведення остаточного та повного розрахунку при звільненні;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій - за період з 30 червня 2017 року по день фактичної виплати цієї грошової компенсації шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість днів затримки виплати.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, 04 жовтня 2021 року ВЧ НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 січня 2022 року повернув апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 .
Суд апеляційної інстанції указав на те, що зі змісту поданої апеляційної скарги убачається, вона не містить власноручного підпису представника - Дяченка Олександра, а це відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
15 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку ВЧ НОМЕР_1 подала повторно апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 липня 2022 року в задоволенні клопотання ВЧ НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року відмовлено.
Апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року залишено без руху.
Залишаючи касаційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 без руху, суд апеляційної інстанції запропонував апелянту протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших поважних, на думку апелянта, причин такого пропуску, що підтверджувалися б належними та відповідними доказами та надати до суду документ про сплату судового збору в розмірі 1362,00 грн або відповідного клопотання з наведенням інших належних, на думку апелянта, підстав для звільнення, відстрочення або розстрочення такої сплати, які б підтверджувалися відповідними доказами.
В подальшому Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08 серпня 2022 року в задоволенні клопотання ВЧ НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено.
У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення невиплаченої компенсації та середнього заробітку відмовлено.
Суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті апеляційного провадження зазначив, що ВЧ НОМЕР_1 звернулась до суду апеляційної інстанції із пропуском строку на апеляційне оскарження встановленого КАС України, оскільки ВЧ НОМЕР_1 подала повторну апеляційну скаргу через двадцять днів після повернення первинної апеляційної скарги, а тому її подачу не можна визнати своєчасною та обґрунтованою. Також з моменту отримання рішення суду першої інстанції (вересень 2021 року) апелянт повинен був знати про сплату судового збору у належному розмірі, у той же час ні на момент подання повторної апеляційної скарги (15 лютого 2022 року), ні на цей час (серпень 2022 року) скаржником не сплачено судовий збір у повному обсязі.
Верховний Суд ухвалою 31 жовтня 2022 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року.
Верховний Суд ухвалою від 06 грудня 2022 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року та відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 на ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2022 року.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 25 січня 2023 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, уважаючи їх ухваленими з порушенням норм процесуального права та матеріального права, ВЧ НОМЕР_1 звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду, у якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року. Направити справу №320/6313/21 із апеляційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 , поданою 04 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду для відкриття апеляційного провадження.
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем не порушено строк звернення із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, тому що вперше відповідач звернувся до суду у строк встановлений КАС України.
Позиція інших учасників справи
Від позивача до суду не надходило відзиву на касаційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 , що відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Статтею 295 КАС України передбачено строки апеляційного оскарження.
Частиною першою вказаної норми визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 420/5137/18.
Колегія суддів не заперечує факт того, що повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторно звернутися з апеляційною скаргою. Проте строки на апеляційне оскарження автоматично не можуть бути поновленими.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити заявник).
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Обставини справи свідчать, що первинна апеляційна скарга подана скаржником у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України, однак ухвалою апеляційного суду від 28 січня 2022 року повернута, з підстав, що така не підписана уповноваженою на те особою (пункт 1 частини першої статті 298 КАС України).
Як зазначає скаржник у касаційній скарзі, копію зазначеної ухвали отримано ним 03 лютого 2022 року.
Реалізуючи право на апеляційне оскарження, відповідач 15 лютого 2022 року вдруге подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у задоволенні клопотання ВЧ НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року - відмовлено, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року - залишено без руху. Вказаною ухвалою надано десятиденний строк для надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням поважних, на думку апелянта, причин такого пропуску, що підтверджувалися б належними та відповідними доказами та надання документу про сплату судового збору.
Копію зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції скаржником отримано 22 липня 2022 року, що підтверджується рекомендованим листом про вручення поштового відправлення.
03 серпня 2022 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій апелянт звертається до суду з клопотанням поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Вказане клопотання обґрунтовано тим, що пропущений строк на апеляційне оскарження має бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.
Скаржник наполягав, що після повернення першої апеляційної скарги, протягом розумних строків вчинив усі можливі дії пов`язані із повторною подачею апеляційної скарги. За таких обставин, на переконання заявника, останній не допустив необ`єктивного зволікання з подання апеляційної скарги.
Стаття 44 КАС України передбачає обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження. 
В контексті наведеної норми, колегія суддів зазначає, що з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії; при цьому, особливості організації роботи в установі, що таку апеляційну скаргу подала, жодним чином не впливає на неухильність виконання нею своїх процесуальних обов`язків з урахуванням часу, необхідного для вирішення внутрішніх організаційних питань, пов`язаних із підготовкою апеляційної скарги до подачі.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущений; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
Неспроможність відповідача належним чином організувати роботу при первинній подачі апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не визнав поважною причиною пропущення строку на апеляційне оскарження. Наведені скаржником доводи не можуть бути підтвердженням поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Верховний Суд звертає увагу, що вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №160/13869/20.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).
Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд в цій справі не знаходить підтвердження поважності причин пропуску суб`єктом владних повноважень строку на апеляційне оскарження та погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року у справі №320/6313/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                А. Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                    Л. О. Єресько

                                                                                                    В. М. Соколов