Справа № 459/1064/21                         Головуючий у 1 інстанції: Мельникович І.І. 
Провадження № 22-ц/811/738/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,
ВСТАНОВИЛА:
ТзОВ «Львівгаз збут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 19 003,89 грн основного боргу, 1877,18 грн інфляційних втрат та 3% річних – 1112, 88 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.
В обґрунтування позову позивач покликався на те, що відповідач  ОСОБА_1  за місцем свого проживання (кв.  АДРЕСА_1 ) є споживачем природного газу, який надається ТзОВ «Львівгаз збут». ТзОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги, однак споживач не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував повністю вартість спожитого газу. Заборгованість за спожитий природний газ за вказаною вище адресою станом на 11.02.2021 складає 19 003,89 грн. Відповідач ОСОБА_2  є власником кв.  АДРЕСА_1 , а, відтак, на нього також покладений обов`язок по оплаті вартості спожитого газу. На підставі наведеного просив позов задовольнити.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівгаз збут» заборгованість за послуги з газопостачання в сумі: 19 003 грн 89 коп. основного боргу, 1877 грн 18 коп. інфляційних втрат та 3% річних – 1112 грн 88 коп.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь ТзОВ «Львівгаз збут» 2270 грн 00 коп. судового збору.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на безпідставність боргу, який виник до травня 2018 року, оскільки позивачем не було враховано субсидію, та посилається на постанову Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 у справі № 459/3427/17, якою визнано незаконними дії Червоноградського відділення ПАТ «Львівгаз» про надання інформації Управлінню праці та соціального захисту населення у листі від 15.03.2017 щодо самовільного встановлення газового котла відповідачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Звертає увагу, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2 , який повинен нести обов`язок по оплаті послуг з газопостачання. Крім цього вважає, що позивачем було пропущено позовну давність для звернення до суду із даним позовом. Просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що є власником кв. АДРЕСА_1 , однак у ній не проживає та не укладав з позивачем Договору про постачання природного газу. Вказує, що укладений 17.02.2010 між ВАТ «Львівгаз», від імені якого діє філія Червоноградського УЕГГ в особі Гарасимчука М.Я., та ОСОБА_1 . Договір № 17256-2010 про надання послуг з газопостачання є чинним, відповідач ОСОБА_1 проживає у зазначеній квартирі та користується послугами з газопостачання, а тому саме він повинен їх оплачувати. Також посилається на пропуск позивачем позовної давності щодо вимог до нього. Просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Від ТзОВ «Львівгаз збут» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 . 
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки у даній справі предметом позову є стягнення грошової суми у розмірі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомлення учасників слід відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 264616666 від 07.07.2021) власником кв. АДРЕСА_1 з 27.02.2017 є відповідач ОСОБА_2 (а.с. 56-57 т.1).
Як вбачається з довідки № 25050 від 01.09.2017 відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області, у кв. АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син) (а.с.7 т.1).
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.12.2019 у справі № 459/2270/18, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 01.11.2021, визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кв. АДРЕСА_1 та виселено їх із вказаної квартири без надання іншого житла.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що у вказаній квартирі фактично проживає відповідач ОСОБА_1 та члени його сім`ї. Відповідач ОСОБА_2 у даній квартирі не проживав та не проживає на час розгляду даної справи.
Послуги з газопостачання у кв. АДРЕСА_1 надавав та продовжує надавати позивач у справі – ТзОВ «Львівгаз збут».
Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827, а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги». 
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2010 між ВАТ «Львівгаз», від імені якого діє філія Червоноградського УЕГГ в особі Гарасимчука М.Я., та ОСОБА_1 (споживач) було укладено Договір № 17256-2010 про надання послуг з газопостачання у кв. АДРЕСА_1 . Вказаний договір є чинний, ОСОБА_1 , незважаючи на те, що на даний час не є власником зазначеної квартири, заяву про розірвання такого не подавав та користується послугами з газопостачання, а, відтак, саме він є їх споживачем у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідач ОСОБА_1 , який фактично проживає у кв. АДРЕСА_1 та користується послугами з газопостачання, свої зобов`язання по оплаті за спожиті послуги не виконував належним чином, у зв`язку з чим розмір заборгованості за надані послуги з газопостачання за вказаною адресою в період з березня 2018 року по лютий 2021 року становить 19 003,89 грн, що підтверджується Довідкою про фінансовий стан, складеною ТзОВ «Львівгаз збут» (а.с. 5 т.1).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Встановивши, що позивач належним чином виконував свої зобов`язання з надання послуг з газопостачання, однак зобов`язання по оплаті за спожиті послуги не виконано належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних.
Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що споживачем послуг з газопостачання у кв. АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для солідарного стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 , який, хоча і є власником зазначеної квартири, однак у ній не проживає та не укладав Договору про постачання природного газу. 
Колегія суддів не бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 703/2200/15-ц, на який посилається суд першої інстанції щодо обґрунтованості стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , оскільки такий не релевантний до спірних правовідносин, які виникли у даній справі. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в обґрунтування доводів щодо безпідставності боргу, який виник до травня 2018 року, посилається на постанову Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 у справі № 459/3427/17, якою частково скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06.12.2018 та визнано незаконними дії Червоноградського відділення ПАТ «Львівгаз» про надання інформації Управлінню праці та соціального захисту населення у листі від 15.03.2017 щодо самовільного встановлення газового котла відповідачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак, зазначена постанова апеляційного суду не містить висновків щодо безпідставності нарахування позивачем заборгованості за надані послуги з газопостачання та не спростовує наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості перед позивачем.
Колегія суддів звертає увагу, що до компетенції ТзОВ «Львівгаз збут» не належать питання щодо призначення/нарахування/зняття субсидій споживачам для відшкодування витрат на оплату послуг газопостачання. 
Відповідно до абз. 1 п. 3 постанови КМУ № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» від 21.10.1995 (в редакції, що діяла на момент зняття ОСОБА_1 нарахування субсидії) призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.
Крім цього, питання щодо нарахування ОСОБА_1 субсидії не є предметом розгляду даної справи.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про пропуск позивачем позовної давності для звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає таке. 
За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Встановлено, що заборгованість по оплаті послуг з газопостачання нарахована з травня 2018 року по січень 2021 року. 
Із довідки про фінансовий стан вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 були здійснені оплати за послуги з газопостачання: липень 2018 року – 300,00 грн, вересень 2018 року – 250,00 грн, вересень 2019 року – 180,75 грн, жовтень 2019 року – 200,00 грн, листопад 2019 року – 300,00 грн, листопад 2020 року – 200,00 грн, грудень 2020 року – 250,00 грн, грудень 2021 року – 700,00 грн, що свідчить про вчинення ним дій щодо визнання боргу.
Також встановлено, що за заявою ТзОВ «Львівгаз збут» 07.11.2019 було видано судовий наказ про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання з ОСОБА_1 . Однак ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 25.11.2019 у справі № 459/3037/19 вищевказаний судовий наказ було скасовано.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що видача судового наказу та вчинення ОСОБА_1 дій, що свідчать про визнання ним боргу, переривають перебіг позовної давності.
Згідно ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Відтак, в даних правовідносинах позовна давність позивачем не пропущена. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 .
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому є звільненим від сплати судового збору, відтак відсутні підстави для стягнення з нього судового збору на користь позивача. 
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин рішення суду слід скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівгаз збут» заборгованості за послуги з газопостачання в сумі: 19 003 грн 89 коп. основного боргу, 1877 грн 18 коп. інфляційних втрат та 3% річних – 1112 грн 88 коп та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 .. Рішення суду також підлягає скасуванню в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівгаз збут» 2270 грн 00 коп. судового збору. В решті рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
       Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» заборгованості за послуги з газопостачання в сумі: 19 003 грн 89 коп. основного боргу, 1877 грн 18 коп. інфляційних втрат та 3% річних – 1112 грн 88 коп. та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 .
       Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року скасувати в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» 2270 грн 00 коп. судового збору.
В решті рішення суду слід залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

       Повний текст постанови складено: 10.01.2023

Головуючий 

Судді