ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року	Львів	Справа № 380/11632/22 пров. № А/857/14822/22	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                       Хобор Р.Б.,
суддів                                                                            Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.
з участю секретаря судового засідання                           Паславського Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року, ухвалене суддею Крутько О.В. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 380/11632/22 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд скасувати постанову відповідача від 04.08.2022 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 60901662. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги виконавчого листа без поважних причин.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що не виконав рішення суду через те, що у справі є різні довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії третій особі, і для цього позивач вживав заходи для з`ясування обставин на підставі якої із двох довідок здійснювати перерахунок пенсії позивачу.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2016 року у справі № 462/3211/16-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) на підставі довідки виданої прокуратурою Львівської області № 18/815 від 18.03.2016 року.
03.04.2017 року Залізничний районний суд м. Львова прийняв ухвалу у справі № 462/3211/16-а, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2016 року у справі № 462/3211/16 задовольнив  повністю, а постанову суду від 29.06.2016 року скасував та зобов`язав управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії на підставі довідки, виданої прокуратурою Львівської області № 18/1139 від 04.07.2016 року.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 року, ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 03.04.2017 року про скасування судового рішення в адміністративній справі № 462/3211/16-а скасовано, а в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Залізничного районного суду міста Львова від 29.06.2016 року в адміністративній справі № 462/3211/16-а відмовлено.
06.08.2019 року Залізничний районний суд міста Львова видав виконавчий лист у справі 462/3211/16-а.
Ухвалою від 06.11.2019 року Залізничним районним судом м. Львова замінено боржника у виконавчому листі, виданому цим судом.
19.12.2019 року відповідач відкрив виконавче провадження № 60901662 щодо виконання вказаного вище виконавчого листа. 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.03.2020 року виправлено описку в мотивувальній та резолютивній частині постанови Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2016 року у справі № 462/3211/16-а, та вказано номер довідки «№ 18/850 вих.16» замість «№ 18/815».
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.05.2020 року у справі № 462/3211/16-а роз`яснено, що, відповідно до постанови Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2016 року у справі № 462/3211/16-а, управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова зобов`язане провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) на підставі довідки, виданої прокуратурою Львівської області від 18.03.2016 року № 18/815 вих.16, починаючи з 01.04.2016 року.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2021 року у справі № 462/3211/16-а в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.
Цю ухвалу залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 року.
30.07.2021 року відповідач прийняв попередження про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 60901662, яке надіслав позивачу, як боржнику.
Позивач, листом від 17.08.2021 року № 1300-5305-8/73071 повідомив відповідача про те, що подав заяву про перегляд постанови Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2016 року у справі № 462/3211/16-а за нововиявленими обставинами, через те, що довідка прокуратури Львівської області від 18.03.2016 року № 18/815 вих.16 визнана недійсною, на підставі іншої довідки № 18/1139 від 04.07.2016 року.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/3211/16-а від 02.11.2021 року в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - відмовлено.
Ця ухвала залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 року.
17.01.2022 року позивач надіслав ОСОБА_1 лист № 1300-5901-8/5164 з проханням вирішити питання щодо довідки, вказаної в судовому рішенні.
04.08.2022 року відповідач прийняв постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 60901662 в сумі 5100 грн.
У цій постанові відповідач зазначив, що позивач, як боржник не виконав без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Правовідносини щодо примусового виконання судового рішення врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі – Закон №1404-VIII).
Згідно зі статтею 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).
Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно зі статтею 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, відповідно до наведених вище правових норм, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.
Апеляційний суд встановив те, що постанову про відкриття виконавчого провадження відповідач надіслав позивачу 19.12.2019 року. Після цього 10.07.2020 року відповідач надіслав позивачу вимогу про необхідність виконання судового рішення. 
Однак, після цього, позивач жодних інших активних дій спрямованих на виконання судового рішення не вчиняв.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа звільняється від відповідальності у вигляді штрафу за невиконання судового рішення, якщо на це були поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.
Об`єктивних причин невиконання рішення суду апеляційний суд не встановив.
Відповідач, в силу обов`язковості судових рішень, зобов`язаний був виконати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2016 року у справі № 462/3211/16-а, якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) на підставі довідки виданої прокуратурою Львівської області № 18/850 вих. 16 від 18.03.2016 року, незважаючи на те, що існує інша довідка про розмір грошового забезпечення № 18/1139, яку 04.07.2016 року видала прокуратура Львівської області.
Враховуючи наведені вище міркування, апеляційний суд вважає, що орган державної виконавчої служби правомірно наклав на позивача штраф за невиконання судового рішення, тому постанова про накладення штрафу скасуванню не підлягає.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі № 380/11632/22 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель 	
Постанова складена 23.03.2023 року