ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8921/22  Номер провадження 22-ц/814/2524/23	Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Гречці Є.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренко Ірини Олександрівни на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В своїй позовній заяві просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на його користь 2984,71 грн., з яких: успадкована ним надбавка до пенсії як дитині війни за період з вересня 2010 року по травень 2011 року в розмірі 1343,52 грн., інфляційні втрати 1373,38 грн., 3% річних 267,81 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження запозовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Роз`яснено позивачу право звернутися з таким позовом в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду.
З вказаною ухвалою суду не погодився  ОСОБА_1  та подав на неї апеляційну скаргу, в якій прохає ухвалуКиївського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, та такою що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що поданий ОСОБА_1 позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що спору з приводу невиплати надбавки до пенсії дитини війни між сторонами не існує, оскільки такий спір був між покійною мамою – спадкодавцем позивача та відповідачем, і був вирішений Харківським апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 27.05.2013 року по справі №1609/2а-3399/11 на користь ОСОБА_2 . 
Вказує, що на виконання цієї ухвали відповідачем здійснено нарахування грошових коштів належних до оплати, однак ані за життя спадкодавця, ані її спадкоємцю виплата нарахованих коштів не здійснена. Тому вважає, що наразі відповідачем порушені спадкові права, які врегульовані нормами цивільного законодавства, а не адміністративного.
Від представникаГоловного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області – М. Гринько надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи ухвалу суду першої інстанції прохала в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи був присутній представник позивача, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм чинного цивільного процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України  суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 (у редакції Закону № 2147-VIII), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
В даній же справі предметом позову є майнова вимога позивача щодо стягнення на його користь спадкового майна у вигляді невиплаченої спадкодавцю пенсії, інфляційних втрат, 3% річних та моральної шкоди завданими діями відповідача. За таких умов спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
До необхідності віднесення такого роду спорів до юрисдикції цивільного суду дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі №286/3516/16-ц та від 04.03.2020 року у справі № 219/11809/15-а.
З огляду на вищевказане, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що даний спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. 
На підставі наведеного, враховуючи порушення процесуального закону, допущені при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла до висновку про те, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренко Ірини Олександрівни - задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2022 року скасувати, та направити матеріали спраиу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови суду виготовлено 26.01.2023 року.
       
Головуючий: ______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.А. Гальонкін ________________ О.Ю. Кузнєцова