Справа № 463/3088/21                                                Головуючий у 1 інстанції: Леньо С. І. 
Провадження № 22-ц/811/2426/22                                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       27 жовтня 2022 року                                                        м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2022 року (повний текст рішення складено 21 червня 2022 року), у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

в березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , і з врахуванням зменшення розміру позовних вимог, просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду в розмірі 13 584,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . 01 вересня 2020 року з незалежних від нього причин (обрив шлангу умивальника) відбулось залиття квартири відповідачки. Наступного дня, тобто 02 вересня 2020 року близько 17.30 год відповідачка постукала в двері його квартири, і після того, як він відчинив двері, остання без будь - яких пояснень облила квартиру речовиною чорного кольору (фарбою чи автомобільним маслом). Внаслідок неправомірних дій відповідачки було пошкоджено стіни, стелю, підлогу та техніку у квартирі Також відповідачка нанесла йому кілька ударів шваброю, чим спричинила йому тілесні ушкодження. Крім того, відповідачка облила фарбою червоного кольору вхідні двері і стіни в спільному коридорі. Внаслідок неправомірних дій відповідачки він був змушений звернутись в поліцію. У зв`язку з пошкодженням квартири йому завдано майнову шкоду, яка згідно заяви про зменшення позовних вимог становить 13 584,00 грн, яку просить стягнути з відповідачки в примусовому порядку.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 13 584,00 грн майнової шкоди. 
Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме з її вини позивачу завдано матеріальної шкоди. Так, рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 30 вересня 2021 року у справі № 463/11528/20, на яке покликається суд в оскаржуваному рішенні, встановлено обставини завдання позивачем шкоди її квартирі заявника, а не її вина у заподіянні шкоди позивачу. Що ж стосується Звіту про оцінку розміру відшкодування збитків при пошкодженні кварти позивача, звертає увагу на те, що позивач звернувся з позовом в суд 22 березня 2021 року. 08 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 01 червня 2021 року, клопотання про долучення доказів подано лише 16 вересня 2021 року, тобто останній пропустив передбачений процесуальним законом строк для подання доказів, відтак такі не могли бути прийняті судом до уваги. Вважає, що позивачем не надано жодних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди, а також наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.
В жовтні 2022 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній вказує про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. З урахуванням цього, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2022 року - без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як встановлено та визнано доведеним судом першої інстанції, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.8), а відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 в цьому ж будинку (а.с.11).
Згідно заяви позивача ОСОБА_2 від 02 вересня 2020 року до Личаківського ВП (а.с.14), останній просить вжити міри до ОСОБА_1 , яка є власницею квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , яка 02 вересня 2020 року близько 17:30 год. постукала йому в двері, і не говорячи нічого увірвалась в його квартиру. Після цього облила квартиру фарбою і почала бити його шваброю по голові, чим спричинила йому тілесні ушкодження.
Вказаний факт зареєстровано Личаківським ВП ГУНП у Львівській області (а.с.18), проведено відповідну перевірку (а.с.19), також факт пошкодження квартири підтверджується долученими до матеріалів справи фотографіями (а.с.20-24).
Листом начальника Личаківського ВП ГУНП у Львівській області від 14 вересня 2020 року (а.с.16) позивача повідомлено про те, що в даному конфлікті наявні цивільно-правові відносини.
Відповідно до Звіту про оцінку розміру відшкодування збитків при пошкодженні квартири за адресою: АДРЕСА_4 , розмір збитків становить 13 584,00 грн (а.с.49-60).
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з частиною першою статі 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, що власне, є підставою цивільно-правової відповідальності.
Частина друга статті 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 757/31418/15-ц дійшов висновку, що у справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання їм шкоди за участю відповідача, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності своєї вини несе відповідач.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України).
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.
Аналіз змісту матеріалів цивільної справи свідчить про те, що позивачем доведено факт заподіяння йому діями відповідача матеріальної шкоди, натомість, відповідачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами заявлені останнім позовні вимоги.
Таким чином, встановивши, що саме з вини відповідача позивачу завдано майнову шкоду, так як відповідачкою внаслідок конфлікту, пов`язаного з попереднім залиттям квартири останньої з квартири позивача, що стверджується судовим рішенням від 30 вересня 2021 року, було пошкоджено квартиру позивача, і вина останньої доведена належними та допустимими доказами, суд першої інстанції, зробив правильний висновок про наявність підстав для стягнення майнової шкоди.
Щодо посилання заявника на те, що Звіт про оцінку розміру відшкодування збитків при пошкодженні кварти за адресою: АДРЕСА_4 подано позивачем з порушенням строків, для подання доказів, необхідно звернути увагу на таке.
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 08 квітня 2021 року вирішено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ) про відшкодування майнової шкоди.
Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами на 01 червня 2021 року о 09:00 год. в приміщенні Личаківського районного суду м .Львова за адресою м. Львів, вул. Б. Лепкого, 16.
Як зазначалося вище, у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Необхідно звернути увагу на те, що в позовній заяві позивач зазначив, що сума завданих збитків в розмірі 50 000,00 грн буде відкоригована (збільшена чи зменшена) після виготовлення висновку експерта чи призначення, проведення по справі судової будівельно - технічної експертизи. Відповідне клопотання долучив до матеріалів позовної заяви (а .с. 1, 4). 
Так, ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 01 червня 2021 року в задоволенні клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відмовлено (а.с. 39 - 40).
Як убачається з матеріалів справи, позивачем 16 вересня 2021 року подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, саме на підставі Звіту про оцінку розміру відшкодування збитків при пошкодженні кварти за адресою: АДРЕСА_4 , дата оцінки якого 02 вересня 2021 року; дата завершення - 06 вересня 2021 року. При цьому останнім не змінено предмет чи підстави позову (а.с. 47).
Відтак, позивачем вжито усіх заходів для подання до суду доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а судом першої інстанції правомірно взято такі до уваги.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року.

Головуючий                                                                С.М. Копняк

Судді:                                                                        С.М. Бойко

                                                                               А.В. Ніткевич