РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року 
м. Рівне

Справа № 564/94/22
Провадження № 22-ц/4815/1130/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Майданіка В. В., Гордійчук С. О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Остапенка Володимира Сергійовича на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 червня 2022 року у складі судді Грипіч Л. А., ухвалене в м. Костопіль Рівненської області, повний текст рішення складено 23 червня 2022 року, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що  з 12 листопада 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого вони мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2012 року у справі №2-815/12 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2018 року у справі №564/2091/18 збільшено розмір аліментів, які стягувались із ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Покликаючись на ч. 3 ст. 181 СК України вказує, що має безумовне право на зміну способу стягнення аліментів та просить змінити спосіб їх стягнення з відповідача та стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття з часу звернення до суду.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22 червня 2022 року вказаний позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, присуджених за рішенням Костопільського районногосуду Рівненськоїобласті від 24жовтня 2018 року у справі №564/2091/18 та визначено аліменти у частці від заробітку (доходу)   ОСОБА_2 . Стягнути з   ОСОБА_2  на користь   ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/7 частки від усіх видів заробітку (доходу)   ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з   ОСОБА_2 в дохід держави 992 гривні судового збору за подання позовної заяви.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник представника ОСОБА_2 – адвокат Остапенко Володимир Сергійович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінено лише у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків, однак у справі таких обставин не встановлено і стороною позивача не надано жодних доказів на підтвердження їх існування. Вказує на те, що оскаржуване рішення суперечить судовим рішенням у двох інших справах – № 564/3329/20 і № 564/94/22 із аналогічним складом учасників та однаковими фактичними обставинами, на яких ґрунтуються висновки суду. Вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 12.04.2008 року виконавчим комітетом Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис про народження №7.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2012 року у справі №1710/2-815/12 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 23.10.2012 року.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 23 січня 2013 року стягнуто ОСОБА_2 , починаючи з 21 грудня 2012 року, на користь ОСОБА_1 аліменти на у тримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. в місяць до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2018 року у справі №564/2091/18 збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено їх у розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня винесення рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно довідки Малолюбашанської сільської ради від 28.12.2020 №1222/01 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 . 

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 10 березня 2021 року у справі №564/3329/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 08 липня 2021 року у справі №564/3329/20 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Євгеюка О.Є. залишено без задоволення. Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 10 березня 2021 року залишено без змін.

Із складеного 16.06.2022 комісією Малолюбашанської сільської ради Акту обстеження матеріально побутових умов проживання вбачається, що в будинку по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 разом із сином, ОСОБА_4 , 2008 року народження; ОСОБА_1 офіційно працевлаштована, іншої роботи не має, додаткового доходу, крім місця, де працює не має.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивачка вказувала, що встановлений рішенням суду про стягнення з відповідача аліментів відповідно до закону може бути змінений за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, а також використано у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 372/2393/17, і наведені норми та тлумачення спростовують доводи апеляційної скарги щодо безпідставності вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні .

Колегія суддів не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу відповідача та вважає, що така зміна способу не порушить прав платника аліментів та відповідатиме інтересам як стягувача, якій законом надано право вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, так і інтересам їхньої спільної дитини.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд бере до уваги, що що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Остапенка Володимира Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 червня 2022 року залишити без зміни.

Поновити дію рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 червня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2022 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Майданік В. В.                                        
                                       Гордійчук С. О.