КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

унікальний номер справи 759/10097/21
апеляційне провадження № 22-ц/824/318/2022
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
06 вересня 2022 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
              судді - доповідача                               Білич І.М.
              суддів:                                                   Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.
              при секретарі                                        Мельник Ю.О.
              за участі:представника позивача        Волошина М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М.,
 
у справі №759/10097/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и л а:
 
У травні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості. Посилаючись на те, що вони як позивач з 01 травня 2018 року на підставі ліцензії, виданої розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), визначені підприємством з надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Києві. 
Позивач вказував, що відповідач є власником кв. АДРЕСА_1 , одержує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак їх вартість не сплачує, а отже відповідач має заборгованість перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Також, зазначає, що факт відсутності письмового договору не звільняє споживача від оплати отриманих послуг. Так як ними на виконання Закону України «Про житлово -комунальні послуги» від 24 червня 2004 року  та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення (затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630), на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34.
Позивач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги в результаті чого утворилася заборгованість, що станом на 01 березня 2021 року складає 79 801,92 грн.
Право вимоги на стягнення заборгованості, що виникли до 01 травня 2018 року позивач отримав на підставі договору відступлення права вимоги цесії № 602-18 укладеним з ПАТ «Київенерго» 11 жовтня 2018 року. 
Тому з урахуванням зазначених вище обставин, позивач просив суд задовольнити заявлені вимог та стягнути  з ОСОБА_1 :
- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17090,27 грн.;
- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води 17005,50 грн.; 
- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21439,72 грн.;
- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води 58362,20 грн.;
-  витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. та судовий збір у розмірі 2 270 грн.
 
Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 рокупозов Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожите централізоване опалення, спожите з 01 травня 2018 року по 01 березня 2021 року в розмірі 21 439, 72 грн.; заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води спожите з 01 травня 2018 року по 01 березня 2021 року в розмірі 58 362, 20 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.; судовий збір в розмірі 2270 грн., а всього 82 104  грн. 72 коп.
В іншій частині вимог відмовлено.
 
Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив суд скасувати рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті послуги до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17090, 27 грн. та заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17005,50 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зазначені вимоги задовольнити.
Обгрунтовуючи доводи скарги тим, що судом першої інстанції була залишена поза увагою підтвердження наявності заборгованості за період до 01 травня 2018 року  договором про відступлення права вимоги укладеним між позивачем та ПАТ «Київенерго», де в додатку № 1, 2 міститься інформація про право вимоги до відповідача за спожиті послуги. Тому позивач вважає свої вимоги обґрунтованими та доведеними.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не містять заперечень в частині висновків суду першої інстанції щодо задоволених вимог про стягнення заборгованості за період з 01 травня 2018 року по 01 березня 2021 року як за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 58 362, 20 грн. так і за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 21 439,71 грн., тому відповідно до положень ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядаються.
У судовому засіданні  представник позивача - Волошина М.О. підтримала апеляційну скаргу та просила  її задовольнити з наведених в ній підстав.
Відповідач про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку. У судове засідання не з`явилася, поважність причин своєї неявки суду не повідомила.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за її відсутності в силу вимог ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає, виходячи з наступного.
 
Так судом при розгляді справи встановлено, що правовідносини  з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються  Законом України «Про житлово -комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення (затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630). Відповідно до п.8 Правил та закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання.
На виконання вимог Закону, на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з опалення та постачання гарячої води ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34.
              Згідно договору № 602-18 про відступлення права вимоги, укладеного між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»та ПАТ «Київенерго» 11 жовтня 2018 року, позивач набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед первісним кредитором (ПАТ «Київенерго») з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання. У додатку № 1 до цього договору значиться ОСОБА_1 , як споживач за адресою: АДРЕСА_1 , сума боргу визначена: за послуги централізованого опалення  - 17090,27 грн.; за послуги з постачання гарячої води - 17005,50 грн.
Надання послуг позивачем здійснювалося  на підставі  договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який було  опубліковано в газеті «Хрещатик» №34 (5085) від 28 березня 2018 р. 
Також матеріали справи містять технічну документацію щодо прийняття теплового вузла обліку за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до 01 травня 2018 року суд першої інстанції вказав на відсутність доказів підтверджуючих наявність такої заборгованості.
 
Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до 01 травня 2018 року суд першої інстанції вказав на відсутність доказів підтверджуючих наявність такої заборгованості.
 Доводи апеляційної скарги в частині того, що наявність визначеної суми заборгованості у відповідача  з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з центрального опалення  - 17090,27 грн. та за послуги з постачання гарячої води - 17005,50 грн., на час розгляду справи малася в додатку до договору № 602-18  про відступлення права вимоги, укладеного між позивачем та ПАТ «Київенерго» 11 жовтня 2018 року, не може бути підставою  для скасування рішення суду так як не ґрунтується на матеріалах справи на нормах діючого законодавства.
 
Колегія суддів вважає, що вказаним договором підтверджується перехід права вимоги від одного кредитора до іншого, проте вказаний договір не звільняє від обов`язку кредитора доведення обставин наявності непогашеної заборгованості. При цьому, в  матеріалах справи відсутні дані за який період нарахована була ця заборгованість та за якою ціною послуг, що у сукупності із даними позивача  про відсутність заборгованості станом на травень 2018 року, не дає підстав для висновку про доведеність наявності заборгованості відповідача за послуги, що були отримані до 01 травня 2018 року.
 
Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
 
Звертаючись до суду з  позовом, позивачем в якості додатків було надано розрахунок  заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (адреса споживача: АДРЕСА_1 . За період з 01 травня 2018 року  по  01 березня 2021 року ( а.с.6). 
Позивачем у апеляційній скарзі не зазначено, з яких підстав ним не було надано суду першої інстанції  розрахунку заборгованості до 01 травня 2018 року.
 
Надані до суду апеляційної інстанції  під час розгляду апеляційної скарги додаткові докази та пояснення до апеляційної скарги не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги. Так як у відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній  і додатково поданими доказами  та перевіряє  законність  і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Крім того, слід також зазначити, що  відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності  підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сум, які визначені як заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період до 01 травня 2018 року і підстав для задоволення апеляційної скарги нема.
 
Керуючись ст.ст. 368,372, 374, 375, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-
 
            п о с т а н о в и л а:
 
            Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»залишити без задоволення.
            Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 рокузалишити без змін.
  Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги  безпосередньо до Верховного Суду протягом  тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 30 вересня 2022 року.
 
Суддя-доповідач:                                                              
 
Судді: