Справа № 372/1017/21                                                                                                                Головуючий в суді І інстанції Кравченка М.В.
Провадження № 22-ц/824/3682/2022                                                                                               Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 листопада 2022 року                                                                                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Примушка О.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру в Київській області, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Алли Сергіївни про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації речових прав, зобов`язання вчинити певні дії, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року  ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що він є користувачем земельної ділянки, що знаходиться на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, на підставі рішення Підгірцівської сільської ради 6 сесії 5 скликання від 24.07.2006 року, за яким йому було передано у приватну власність ділянку площею 0,06 га для індивідуального садівництва в межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області. Вказаним рішенням дано дозвіл проектно-землевпорядній організації на виготовлення Державних актів на право приватної власності на землю. 
22.12.2016 року він звернувся до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, на що отримав висновок № 11/82-16 від 22.12.2016 року про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, який обґрунтовувався знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, що належала  ОСОБА_3 з кадастровим номером 3223186800:07:016:0146. 
Вказував, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.06.2019 рокуу справі № 372/1041/17 визнано недійсним та скасований наказ Головного Управління Держемагенства у Київській області від 07.06.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки та наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 05.10.2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області внести зміни до Національної кадастрової системи України щодо скасування запису, інформації відносно вказаної земельної ділянки та скасувати запис у Поземельній книзі.
Зазначав, що 12 грудня 2020 року ОСОБА_3 , з метою ухилення від виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.06.2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 04.12.2019 року, - здійснила «фіктивне» відчуження земельної ділянки, що була предметом судового спору шляхом укладення 12.12.2019 року договору купівлі продажу земельної ділянки із ОСОБА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко А.С.,реєстраційний № 1380.
Вказував, що вищевказані дії ОСОБА_3 свідчать про нехтування законом, ухилення від виконання та зневажливе ставлення до рішення судів та судової влади в цілому, порушення його прав та законних інтересів.
На підставі викладеного, просив визнати недійсним вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12 грудня 2019 року та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_1 відносно вказаної земельної ділянки. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області внести зміни до Національної кадастрової системи України щодо скасування запису, інформації відносно вказаної земельної ділянки та скасувати запис у Поземельній книзі.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 листопада 2021 року позов задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12 грудня 2019 року, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , відносно земельної ділянки площею 0,03 га, розташованої в межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:07:016:0146, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Аллою Сергіївною.
Скасовано запис/рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно індексний номер: 50169186 від 12.12.2019 року, номер запису про право власності/довірчої власності 34597135 щодо права власності ОСОБА_1 відносно земельної ділянки площею 0,03 га, кадастровий номер 3223186800:07:016:0146.
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області внести зміни до Національної кадастрової системи України щодо скасування запису, інформації відносно земельної ділянки загальною площею 0,03 га, цільове призначення для ведення садівництва, що розташована в межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:07:016:0146, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , скасувати запис у Поземельній книзі стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:07:016:0146.
Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , головного управління Держгеокадастру в Київській області, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Алли Сергіївни на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі по 437 грн 20 коп з кожного.
Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
Обґрунтовував доводи апеляційної скарги тим, що місцевим судом не враховано, що державному реєстратору було надано всі необхідні документи для проведення державної реєстрації права власності, а відтак були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації, та відсутні передбачені ст. 203 ЦК України підстави для визнання договору недійсним.
Вказує, що він є добросовісним набувачем земельної ділянки, крім того вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі продажу земельної ділянки від 12 грудня 2020 року, укладенийміж ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , спрямований на ухилення від виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.06.2019 року та порушує права та законні інтереси ОСОБА_2 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є користувачем земельної ділянки, що знаходиться на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, на підставі рішення Підгірцівської сільської ради 6 сесії 5 скликання від 24.07.2006 року, за яким позивачу було передано у приватну власність ділянку площею 0,06 га для індивідуального садівництва в межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.
Вказаним рішенням Підгірцівської сільської ради 6 сесії 5 скликання від 24.07.2006 року надано дозвіл проектно-землевпорядній організації на виготовлення Державних актів на право приватної власності на землю.
22.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, на що отримав висновок № 11/82-16 від 22.12.2016 року про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, яке обґрунтовувалося, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, що належала  ОСОБА_3 , яка отримала її на підставі наказу від 05.10.2016 року головного управління Дергеокадастру у Київській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:07:016:0146.
Відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для індивідуального садівництва в межах Підгірцівської сільської ради обухівського району Київської області, зовнішні межі даної земельної ділянки узгоджені на місцевості і ніяких претензій з боку суміжних землекористувачів не заявлено.
22.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Державного кадастрового реєстратора Управління Дерземагентства в Обухівському районі Київської області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, до заяви була додана належним чином оформлена технічна документація з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, розроблена ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за замовленням позивача, інші документи, що давали законну підставу для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.
Управлінням Держземагенства в Обухівському районі Київської області надало висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки «11/82-16 від 22.12.2016 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру у зв`язку із знаходженням земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати, в межах іншої земельної ділянки (а саме перетин ділянки з ділянкою: кадастровий номер 3223186800:07:016:0146, площа 0,0300 га), що призведе до утворення накладок в Державному земельному кадастрі.
07.06.2016 року Головним Управлінням Держгеокадастру в Київській області було видано наказ № 10-11450/15-16-сг про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою  ОСОБА_3 щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,0300 га, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва.
05.10.2016 року Головним Управлінням Держгеокадастру в Київській області було видано наказ № 10-20733/15-16-сг затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 розташованої на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0300 га., з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, із земель сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 3223186800:07:016:0146.
Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що 07.04.2017 року, ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_3 , Головного Управління Держгеокадастру в Київській області, Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, третя особа Підгірцівська сільська рада, Обухівського району Київської області про скасування наказу, визнання права та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.06.2019 року у цивільній справі № 372/1041/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 04.12.2019 року, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано недійсним та скасований наказ Головного Управління Держемагенства у Київській області № 10-11450/15-16-сг від 07.06.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки та наказ Головного управління Держземагенства у Київській області № 10-20733/15-16-сг від 05.10.2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:07:016:0146. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області внести зміни до Національної кадастрової системи України щодо скасування запису, інформації відносно земельної ділянки загальною площею 0,03 га, цільове призначення для ведення садівництва, що розташована в межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:07:016:0146, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , скасувати запис у Поземельній книзі стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:07:016:0146.
Відповідно до частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Пославшись на цю норму процесуального права, суд виходив виключно   із того, що позивач і відповідач не брали участь у вказаних господарських справах, але не врахували таке.
Судом у справі № 372/1041/17 встановлено, що згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 25100/17-41/22767/22768/18-41 від 02 листопада 2018 року виявлено накладання між собою земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_3 , загальною площею 0,030 га для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 3223186800:07:016:0146, розташованої на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області (відповідно до координат поворотних точок меж земельної ділянки з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, виготовленого Обухівським міськрайонним виробничим відділом Київської обласної філії ДП «Центр ДЗК» в 2016 році та земельної ділянки, загальною площею 0,05 га для ведення індивідуального садівництва, яка перебуває в користуванні ОСОБА_2 (відповідно до координат поворотних точок меж земельної ділянки з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для індивідуального садівництва в межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, виготовленого державним підприємством «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в 2016 році. Площа накладання становить 0,0290 га.
Фактичний порядок користування (місце розташування фактичних меж) земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_2 не відповідає межам та площі, визначеним в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: в роздрукованому електронному польовому журналі; у відомості обчисленні площі земельної ділянки; кадастровому плані земельної ділянки. Площа фактичного користування земельною ділянкою становить 0,0200 га, площа визначена у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність становить 0,0500 га.
Відповідно до офіційного листа Головного Управління Держгеокадстру у Київській області від 22.07.2020 року виконати рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.06.2019 року у цивільній справі № 372/1041/17неможливо, оскільки згідно даних Національної кадастрової системи ведення Державного земельного кадастру - земельна ділянка 3223186800:07:016:0146 - обліковується за ОСОБА_1 .
З матеріалів справи також вбачається, що 12 грудня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу земельної ділянки загальною площею 0,003 га. кадастровий номер 3223186800:07:016:0146, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Аллою Сергіївною,реєстраційний № 1380.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Крім того відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про відмову в державній реєстрації прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування відповідного рішення та відновлюється розгляд документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав.
Таким чином, враховуючи той факт, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.06.2019 року визнано недійсним та скасований наказ Головного Управління Держемагенства у Київській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером 3223186800:07:016:0146 та наказ Головного управління Держземагенства у Київській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки, колегія суддів вважає, що відчуження вказаної земельної ділянки ОСОБА_3 шляхом укладення нотаріального договору купівлі продажу земельної ділянки від 12.12.2019 року зі ОСОБА_1 суперечить вимогам ст. 203, 215 ЦК України, тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність передбачених ст.203 ЦК України підстав для визнання правочину недійсним.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельної ділянки, оцінюються колегією суддів критично, позаяк з матеріалів справи вбачається, що позивачем не заявлено позовних вимог про витребування вказаної земельної ділянки у відповідача, а відтак вимоги ст. 388 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються.
Твердження апелянта про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, також оцінюються колегією суддів критично, позаяк оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала (перебували) у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (постанова Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №204/9189/19).
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ"), стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна.Законні очікування розглядаються як елемент правової визначеності, у тому числі і тоді, коли йдеться про захист законних очікувань щодо здійснення права власності. Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного особі суб`єктивного права, а також їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 листопада 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий:                                     Судді: