ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2022 року	Львів	Справа № 380/4112/22 пров. № А/857/15055/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,
за участі секретаря судового засідання      Петрунів В.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року (головуючого судді Качур Р.П., ухвалене у судовому засіданні в режимі відеоконференції о 14 год. 41 хв. в м. Львів повний текст рішення складено 19.09.2022) у справі № 380/4112/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - природний заповідник «Розточчя», про визнання протиправним та скасування наказу та протоколу, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - природний заповідник «Розточчя» з урахування заяви про зміну предмета позову (вх. № 32857 від 10.05.2022) просить: - визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства освіти і науки України «Про оголошення конкурсного відбору керівника Природного заповідника «Розточчя»» № 488-к від 03.12.2021; - визнати протиправним і скасувати протокол Комісії з проведення конкурсного відбору керівника Природного заповідника «Розточчя» від 23.12.2021; - поновити позивача на посаді директора Природного заповідника «Розточчя»; - стягнути з Природного заповідника «Розточчя» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 14.02.2022 по час ухвалення судового рішення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року відмовлено в позові. 
Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.
Відповідач та третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його представник Михалевський Ю.Р. апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Представник відповідача Остапенко Ю.О. в режимі відеоконференції проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що наказом ректора Національного лісотехнічного університету України № н-84 від 23.11.2009 проректора з адміністративно-господарської роботи університету ОСОБА_1 переведено на посаду директора Природного заповідник «Розточчя» за строковим трудовим договором з 01.12.2009 по 30.11.2010 з посадовим окладом 1984 грн на місяць, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці ОСОБА_1 за № 18 (том 1 а.с. 22, 30).
01.12.2010 між Національним лісотехнічним університетом України та ОСОБА_1 укладено контракт № 3 за умовами якого ОСОБА_1 призначено на посаду директора природного заповідника «Розточчя», який укладено на строк з 01.12.2010 по 01.12.2015. Пунктом 32 вказаного контракту визначено, що підставами для припинення дії контракту є закінчення терміну його дії. Запису в трудовій книжці про укладення контракту, прийняття наказу та призначення на посаду директора немає.
Відповідно до Службової записки заступника Міністра з питань європейської інтеграції Шкуратова О від 22.11.2021 № 1/50-вн-21 скерованої т.в.о. Міністра освіти і науки України Вітренку А. внесено пропозиції щодо доручення департаменту кадрового забезпечення оголосити конкурс на заміщення посади керівника природного заповідника «Розточчя», беручи до уваги, що кандидат на заміщення посади керівника зазначеної установи повинен мати науковий ступінь не нижче кандидата наук або доктора філософії. По суті питання зазначено, що до 2011 року природний заповідник «Розточчя» був структурним підрозділом Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України». Відповідно до контракту від 01.12.2010 № 3 Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» призначено Бовта Ярослава керівником Заповідника з терміном дії контракту з 01.12.2010 до 01.12.2015. Упродовж періоду з 01 грудня 2015 року дотепер органом управління Міністерством освіти і науки України не призначено директора Заповідника. Отже, станом на сьогодні Міністерством жодній особі не надано повноважень представляти Заповідник в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, судових органах тощо. Окрім того, право першого підпису на всіх документах, зокрема фінансових, в органах Казначейства з 2011 року оформлено на ОСОБА_2 , якого Міністерство не призначало на посаду Заповідника.
Наказом Міністерства освіти та науки України «Про оголошення конкурсного відбору керівника Природного заповідника «Розточчя» № 488-к від 03.12.2021 оголошено конкурсний відбір на заміщення посади директора Природного заповідника «Розточчя».
23.12.2021 на засіданні комісії з конкурсного відбору керівника Природного заповідника «Розточчя», оформленого Протоколом, визначено переможця конкурсного відбору керівника Природного заповідника «Розточчя» ОСОБА_3 доцента кафедри лісових культур і лісової селекції Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» і призначено ОСОБА_3 директором Природного заповідника «Розточчя».
Міністерство освіти і науки України звернулося до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України із листом № 1/1736-22 від 02.02.2022 Про погодження призначення директора Природного заповідника «Розточчя».
Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України листом № 25/7-19/2328-22 від 08.02.2022 погоджено кандидатуру ОСОБА_3 на посаду директора природного заповідника "Розточчя".
Наказом Міністерства освіти і науки України № 34-к від 11.02.2022 призначено ОСОБА_3 , кандидата сільськогосподарських наук, доцента, директором Природного заповідника «Розточчя» строком на п`ять років з 14 лютого 2022 року по 13 лютого 2027 року як обраного за конкурсом на умовах, викладених у контракті.
11 лютого 2022 року Міністерством освіти і науки України в особі Міністра освіти у науки України Шкарлета Сергія Миколайовича укладено з ОСОБА_3 контракт № 1-21.
Позивач вважає, що Наказ № 488-к від 03.12.2021 про оголошення конкурсу та протокол про визнання переможця конкурсу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, відтак звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх рішень.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 (далі - Положення про МОН), визначено, що МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.
Відповідно до пункту 1.1 Положення про природний заповідний «Розточчя», затвердженого Міністром охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України 26.02.1999, природний заповідний «Розточчя» створений у відповідності з постановою Ради Міністрів УРСР від 05.10.1984 № 403, перебуває в підпорядкуванні Міністерства освіти України та згідно з наказом Міносвіти України від 25.10.1984 № 336 при Львівському лісотехнічному інституті.
Пунктом 3.1-3.1 вказаного положення передбачено, що заповідник знаходиться у підпорядкуванні Українського державного лісотехнічного університету Міністерства освіти України. Університет є науковим куратором заповідника; управління заповідником здійснюється спеціальною адміністрацією на чолі з директором. Директор призначається ректором Українського державного лісотехнічного університету.
Міністерством екології та природних ресурсів України прийнято наказ № 501 від 01.12.2011 «Про затвердження Положення про природний заповідник «Розточчя» у новій редакції.
Відповідно до пункту 1.4 розділу І Положення про природний заповідник «Розточчя», у новій редакції заповідник підпорядкований Міністерству освіти і науки України. Його науковим куратором є Національний лісотехнічний університет України.
Управління Заповідником здійснюється відповідно до вимог законодавства спеціальною адміністрацією (далі - адміністрація) (пункт 3.1 цього Положення).
Відповідно до пункту 3.2 Положення адміністрацію очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади у встановленому порядку МОН України за погодженням з Мінприроди відповідно до законодавства.
Порядок проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 року № 777 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2019 року № 927 чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 777).
Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, між позивачем та Національним лісотехнічним університетом України укладено Контракт № 3 від 01.12.2010 про призначення на посаду директора Природного заповідника «Розточчя». Вказаний контракт укладено терміном на п`ять років до 01.12.2015. 
Позивач вважає про що зазначає і в позовних вимогах і в апеляційній скарзі, що оскільки він безперервно виконує обов`язки директора Природного заповідника «Розточчя» та оскільки відсутні вимоги сторін Контракту № 3 від 01.12.2010 про його припинення після закінчення його строку, такий трудовий договір вважається продовженим на невизначений час, відповідно до частини 1 статті 39-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а оскільки він виконував обов`язки директора, відтак ця посада не була вакантною і оголошення конкурсу на заміщення відповідної посади було недопустимим до звільнення попереднього працівника, відтак наказ Міністерства освіти і науки України № 488-к від 03.12.2021 є протиправним, однак колегія суддів не погоджується із відповідними доводами, які апелянт і його представник підтримали в судовому засіданні апеляційного суду з урахуванням наступного.
Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення
Відповідно до частини першої статті 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.
Відповідно до статті 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору.
Як встановлено судом між позивачем та Національним лісотехнічним університетом України укладено контракт № 3 01.12.2010 за умовами якого ОСОБА_1 призначено на посаду директора природного заповідника «Розточчя», який укладено на строк з 01.12.2010 по 01.12.2015. Пунктом 32 вказаного контракту визначено, що підставами для припинення дії контракту є закінчення терміну його дії. Запису в трудовій книжці про укладення контракту, прийняття наказу та призначення на посаду директора немає.
Однак на момент укладення контракту Природний заповідний «Розточчя» перебував у підпорядкованості Національного лісотехнічного університету України відповідно до Положення про природний заповідний «Розточчя», затвердженого Міністром охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України 26.02.1999.
Міністерством екології та природних ресурсів України прийнято наказ № 501 від 01.12.2011 «Про затвердження Положення про природний заповідник «Розточчя» у новій редакції. Відповідно до вказаного Положення Природний заповідник «Розточчя» перейшов у підпорядкування Міністерства освіти і науки України, який не був оскаржений та є чинним, що не заперечувалось апелянтом в суді.
Суд погоджується із твердженнями позивача про те, що зміна підпорядкованості підприємства, організації не припиняє трудового договору. Тому трудовий договір (контракт) № 3 від 01.12.2015, укладений із позивачем був чинним до 10.12.2015.
Щодо доводів позивача про те, що він перебував на посаді директора Природного заповідника «Розточчя» після припинення договору суд зазначає таке.
Пунктом 1 Порядку № 777 визначено процедуру конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки (далі - підприємства) у разі прийняття міністерством, Фондом державного майна, іншим органом, що здійснює управління об`єктами державної власності, державним господарським об`єднанням, державною холдинговою компанією, іншою державною господарською організацією рішення про необхідність проведення такого відбору, а також процедуру конкурсного відбору керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та керівника підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд. гривень або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд. гривень, та керівника, члена наглядової ради підприємства, яке включене до переліку особливо важливих для економіки суб`єктів господарювання державного сектору економіки, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, призначення керівників та членів наглядових рад яких здійснюється за участю комітету з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств, згідно з додатком (далі - особливо важливе для економіки підприємство).
Згідно пункту 2 вказаного Порядку підставою для оголошення конкурсного відбору керівника підприємства (далі - конкурсний відбір) є рішення (наказ) міністерства.
Наказом Міністерства освіти і науки № 488-к від 03.12.2021 Оголошено конкурсний відбір керівника Природного заповідника «Розточчя». Наказ № 488-к від 03.12.2021 прийнято відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», частини першої статті 12 Закону України «Про природно-заповідний фонд», Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2008 року № 777 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2019 року № 927), підпункту 3 пункту 6 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 630 (зі змінами), пункту 3.2 Положення про Природний заповідник «Розточчя», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.12.2011 № 501.
Підставою для оголошення конкурсу слугувала службова записка заступника Міністра з питань європейської інтеграції Шкуратова О. від 22.11.2021 № 1/50-вн-21 до тимчасово виконуючого обов`язки Міністра освіти і науки України (а.с. 14).
Зі змісту вказаної службової записки судом встановлено, що відповідно до контракту від 01.12.2010 № 3 ДВНЗ «НЛТУ» призначено ОСОБА_1 керівника природного заповідника «Розточчя» з терміном дії контракту з 01.12.2010 по 01.12.2015, а впродовж періоду з 01.12.2015 та дотепер органом управління МОН не призначено директора Заповідника. Отже, станом на сьогодні Міністерство жодній особі не надавала повноважень представляти Заповідник в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, судових органах тощо. Окрім того право першого підпису на всіх документах, зокрема фінансових, в органах Казначейства з 2011 року оформлено на ОСОБА_1 , якого МОН не призначало на посаду. Запропоновано доручити департаменту кадрового забезпечення оголосити конкурс на заміщення посади керівника зазначеної установи.
Як зазначено судом вище, у період дії контракту № 3 від 01.12.2010 Природний заповідник «Розточчя» перейшов у розпорядження Міністерства освіти і науки України.
Враховуючи приписи пункту 3.2 Розділу ІІІ Положення про природний Заповідник «Розточчя» директор, який очолює адміністрацію заповідника призначається і звільняється з посади у встановленому порядку МОН України за погодженням з Мінприроди відповідно до законодавства, відтак національний лісотехнічний університет України з 2011 року вже не міг бути суб`єктом призначення директора заповідника.
В матеріалах справи міститься Аудиторський звіт планового внутрішнього аудиту (аудиту відповідності та фінансового аудиту) природнього заповідника «Розточчя» за період діяльності з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2021 року (а.с. 16-20). У вказаному висновку вказано, що з 2011 року та дотепер природний заповідник «Розточчя» має статус самостійної юридичної особи і відповідно до пункту 1.4 Положення про природний заповідник «Розточчя», затвердженого наказом Міністра екології та природніх ресурсів України від 02.12.2011 № 501, підпорядкований МОН.
У періоди коли Заповідник був у підпорядкуванні ДВНЗ «НЛТУ», зокрема у 2009 році проректора з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 було переведено на посаду директора природного заповідника «Розточчя» за строковим трудовим договором з 01.12.2009 по 30.11.2010 (наказ, виданий ДВНЗ «НЛТУ» від 23.11.2009 № Н-84). У грудні 2010 року між ДВНЗ «НЛТУ», в особі ректора ОСОБА_4 та громадянином ОСОБА_5 укладено контракт від 01.12.2010 № 3 про призначення ОСОБА_2 на посаду директора природного заповідника «Розточчя» з терміном дії контракту до 01.12.2015.
Умовами контракту (пунктами 32-32.1) визначено, що підставами для припинення дії контракту є закінчення терміну його дії.
Також у висновку зазначено про те, що у трудовій книжці позивача останній запис зроблений під номером 18 від 01.12.2009 щодо переведення його на посаду директора ПЗ «Розточчя» за строковим трудовим договором (наказ від 23.11.2009 № Н-84). Запис про призначення ДВНЗ «НЛТУ» ОСОБА_2 на посаду директора ПЗ «Розточчя» за умовами контракту від 01.12.2010 № 3 у трудовій книжці відсутній. Інша інформація, зокрема про закінчення строкової угоди (звільнення) та про призначення ДВНЗ «НЛТУ» ОСОБА_2 на посаду директора ПЗ «Розточчя» за умовами контракту від 01.12.2010 № 3 у трудовій книжці також відсутня.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що контракт № 3 від 01.12.2010 припинив свою дію 01.12.2015 у зв`язку із закінченням терміну його дії та не може вважатися продовженим, оскільки змінився суб`єкт призначення на посаду директора природного заповідника «Розточчя» та порядок призначення на посаду.
Також позивач з моменту закінчення строкового контракту, укладеного із Національним лісотехнічним університетом України, не був призначений на дану посаду новим суб`єктом призначення відповідно до Порядку № 777, отже міг бути лише виконувачем обов`язків директора, а тому його позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства освіти і науки України «Про оголошення конкурсного відбору керівника Природного заповідника «Розточчя» № 488-к від 03.12.2021 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування Протоколу комісії з проведення конкурсного відбору керівника Природного заповідника «Розточчя» з тих підстав, що в оголошенні не зазначено відомостей відповідно до абз. 6 п. 8 Порядку № 777, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси та просити про їх захист.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач, як особа, не був учасником конкурсного відбору, та не вказав, яким чином вказані недоліки вплинули на його права і обов`язки за захистом яких він звернувся до суду, не має права оскаржувати рішення конкурсної комісії до суду з підстав порушення умов або порядку проведення конкурсу, що могло істотно вплинути на його результати.
Відповідно, так як позивач, як особа, яку не допущено до проходження конкурсу, не є кандидатом на зайняття посади, конкурсна комісія не приймала рішення щодо позбавлення позивача можливості конкурувати із переможцями конкурсного відбору.
Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що підставою для звернення до адміністративного суду є наявність у позивача порушених прав, свобод або інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень. В такому випадку порушені права підлягають захисту судом у спосіб, що дозволить відновити таке порушене право.
Крім того, враховуючи висновки суду про відсутність підстав для визнання протиправним і скасування наказу Міністерства освіти і науки України «Про оголошення конкурсного відбору керівника Природного заповідника «Розточчя» № 488-к від 03.12.2021, вимоги про визнання протиправним та скасування Протоколу Комісії з проведення відбору керівника Природного заповідника «Розточчя» від 23.12.2021 задоволенню також не підлягають, оскільки такі є похідними від первинних позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Як передбачено частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи все вищенаведене, апеляційний суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог відмовлено правомірно, суд першої інстанції вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі № 380/4112/22 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                Л.Я. Гудим

                                                                                            В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 14.12.2022