Номер провадження: 22-ц/813/8123/22 
Справа № 947/29098/21
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Приходько Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022                                                                         м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:         Приходько Л. А.
суддів:                 Семиженка Г. В.
                       Склярської І. В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Біляївський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26 серпня 2022 року у складі головуючого судді Буран В.М.,

встановив:

28 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м. Одеси з позовом до Одеського окружного адміністративного суду, Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду, Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, - відмовлено в частині позовних вимог до Одеського окружного адміністративного суду. 
Позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, - передано на розгляд Біляївському районному суду Одеської області.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
15 липня 2022 року ОСОБА_1 на адресу Біляївського районного суду Одеської області направлено засобами поштового зв`язку заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.
Ухвала мотивована тим, що вимоги ухвали суду від 03 червня 2022 року, якою позовну заяву залишено без руху, не виконані в повному обсязі. Зазначивши, що позивач після усунення недоліків подав позовну заяву не уточнивши свої позовні вимоги, не надав суду позовну заяву в редакції, яка б відповідала обставинам у справі з визначенням правильно коло учасників. Крім того, судом зазначено, що позивачем надано копію позовної заяви без додатків належним чином завірених для надіслання відповідачу та не надано доказів наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних, копії яких додано до заяви. 
Не погодившись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В порядку, передбаченому статтею 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 327 вересня 2022 року, відповідно до вимог частини 2 статті 369 ЦПК України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
За правилом пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно приписів частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві(заявникові) (пункт 6 частини 1 статті 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.
Згідно з частинами першої та третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до вимог статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина 1).
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи(частина 2).
Позовна заява, відповідно до вимог частини 3 статті 175 ЦПК України повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України. Зокрема зазначив, що у зв`язку із відмовою Київським районним судом м. Одеси у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог пред`явлених до Одеського окружного адміністративного суду позивач повинен уточнити свої позовні вимоги та надати суду позовну заяву в редакції, що буде відповідати обставинам справи та визначити правильно коло учасників справи. Крім того вказав, що в порушення пунктів 6, 7, 8 статті 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Також вказав, що в порушення вимог частини 1 статті 177 ЦПК України позивачем не завірено деякі копії документів належним чином, а саме копія паспорту та коду позивача, а також відсутня копія позовної заяви для надання відповідачу.
На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 , у строк визначений судом, направив заяву про усунення недоліків, до якої надав належним чином завірені копії свого паспорту та ідентифікаційного коду, копію позовної заяви. З метою усунення порушень статті 175 ЦПК України додав до заяви копію відповіді Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), щодо вжиття ним заходів досудового врегулювання спору та зазначив, що заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не вживались.
Щодо зазначених судом вимог про уточнення позовних вимог, надання позовної заяви в редакції, що буде відповідати обставинам справи та визначення кола учасників, ОСОБА_1 послався на вимоги статті 189 ЦПК України, якою визначені завдання підготовчого провадження, зокрема остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 26 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернено позивачу.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду позивачем в повному обсязі не виконані. Зокрема позивач не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних, копії яких додано до заяви та не додав копію позовної заяви з додатками до неї. Крім того, позивач не уточнив свої позовні вимоги та не надав позовну заяву в редакції, що буде відповідати обставинам справи та не визначив коло учасників справи.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Що стосується не додання позивачем копії позовної заяви з додатками до неї.
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 передана на розгляд Біляївського районного суду Одеської області з підстав визначених пунктом 1 частиною 1 статті 31 ЦПК України на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року.
Позивач звернувся з цією позовною заявою до Київського районного суду м. Одеси у вересні 2021 року до якої були додані копія позовної заяви з додатками до неї, про що зазначено у додатках до позовної заяви. 
Відомості про те, що при реєстрації позовної заяви працівниками суду була встановлена відсутність будь-яких додатків до позовної заяви, у тому числі її копії із додатками, в матеріалах справи відсутні. 
Отже відсутні підстави вважати, що позивачем були порушені вимоги частини 1 статті 177 ЦПК України, щодо обов`язку додання до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи. 
Відсутність в матеріалах справи доданих позивачем до позовної заяви копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, не може бути підставою для залишення заяви без руху та, як наслідок, визнання її неподаною та повернення заявникові. 
Що стосується незазначення позивачем у позовній заяві про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних, копії яких додано до заяви, колегія суддів вважає а необхідне зазначити, що що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
Повернення заяв (скарг) за наявності у суду процесуальної можливості пересвідчитись у наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних, копії яких додано до заяви під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань цивільного судочинства.
Що стосується не уточнення заявником своїх позовних вимог, ненадання позовної заяви в редакції, що відповідає обставинам справи, не визначення кола учасників справи колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду, Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, в частині позовних вимог заявлених до Одеського окружного адміністративного суду. 
Отже до Біляївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.
Обґрунтовуючи необхідність уточнення позовних вимог, надання позовної заяви у новій редакції та визначення кола учасників суд першої інстанції послався лише наявність ухвали про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог заявлених до Одеського окружного адміністративного суду. При цьому суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 у позовній заяві просив стягнути на його користь грошові кошти на відшкодування завданої шкоди лише з Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), будь-які позовні вимоги до Одеського окружного адміністративного суду ним не заявлялися, а ухвалою про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог Одеський окружний адміністративний суд фактично виключений з кола учасників справи. 
Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20) зазначив, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Проте, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення скарги без руху, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв, тому висновок суду є помилковим.
Ураховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та направлення справи для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.
За таких обставин оскаржуване судове рішення судові рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, ухвалена з порушенням норм процесуального права, що в силу статті 379 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26 серпня 2022 року   скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                        Л.А. Приходько

Судді:                                                                                Г.В. Семиженко

                                                                               І.В. Склярська