ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2022 р.           Справа№ 910/4516/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Тищенко А.І. 
 
при секретарі судового засідання Токар Т.Г.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 08.09.2022
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   Державної податкової служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 
у справі №910/4516/20 (суддя Плотницька Н.)
за заявою Миколаївського обласного центру зайнятості про заміну сторони    у виконавчому провадженні у справі №910/4516/20 
за позовом       Миколаївського обласного центру зайнятості
до   Державної фіскальної служби України
про       стягнення 74 980 грн. 33 коп.
В судовому засіданні 08.09.2022 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
01.04.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Миколаївського обласного центру зайнятості з вимогами до Державної фіскальної служби України про стягнення 74  980,33 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що виплачена гр. ОСОБА_1 допомога в розмірі 74  980,33 грн. по безробіттю підлягає відшкодуванню відповідачем (роботодавцем) на підставі частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", як сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2020 позов задоволено повністю.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2020 залишено без змін.
04.03.2021, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2020, що залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021,  яке набрало законної сили  02.02.2021, видано наказ.
07.12.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Миколаївського обласного центру зайнятості надійшла заява про заміну сторони  у  виконавчому провадженні.
Заява мотивована наявністю правових підстав для заміни боржника Державної фіскальної служби України на її правонаступника Державну податкову службу України, оскільки остання є правонаступником майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС України у відповідних сферах діяльності.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/4516/20   заяву Миколаївського обласного центру зайнятості про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №910/4516/20 задоволено.
Вирішено замінити боржника - Державну фіскальну службу України (ідентифікаційний код 39292197) на її процесуального правонаступника - Державну податкову службу України (04053, місто Київ, ЛЬВІВСЬКА ПЛОЩА, будинок 8, ідентифікаційний код 43005393) в наказі Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/4516/20.
Зазначена ухвала мотивована тим, що: 
- Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" від 18.12.2018 №1200 (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 №846) (далі - Постанова № 1200) утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності;
- згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців, 17.05.2019 проведена державна реєстрація Державної податкової служби України як юридичної особи (запис №10741350000085321 від 17.05.2019);
- з огляду на положення частини 1 статті 104, статтю 106 Цивільного кодексу України, Державна податкова служба України та Державна митна    служба України прийняли на себе все майно, права та обов`язки Державної фіскальної служби України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/4516/20, Державна податкова служба України, електронною поштою, 23.06.2022 повторно звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, ухвала прийнята за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, без застосування статей 52 та 334 ГПК України з дослідженням всіх обставин справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- ДПС не є правонаступником ДФС, оскільки ДФС на час розгляду справи не є припиненою, а перебуває у стадії припинення з 17.05.2020, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
- порушене право позивача стосується лише ДФС України, а оскільки остання не ліквідована та не припинена, у новоствореної ДПС України відсутні підстави для вчинення будь-яких дій щодо позивача;
- стягнення заробітної плати мало б здійснюватися органом, в якому працювала звільнена особа, а саме - Головним управлінням ДФС у Миколаївській області.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи відповідача, у задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/4516/20 повернуто скаржнику.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/4516/20, Державна податкова служба України, електронною поштою, 23.06.2022 повторно звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.
Одночасно в   апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обгрунтовано тим, що первинну апеляційну скаргу ДПС подано 06.01.2022.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Апелянт зазначає, що оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 апеляційну скаргу повернуто скаржнику та роз`яснено про можливість повторного звернення до суду із апеляційною скаргою, крім того, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та   введенням воєнного стану на усій території України, Державна податкова служба України звернулась повторно з апеляційною скаргою 23.06.2022.
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду)  та протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 апеляційну скаргу ДПСУ передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.
Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4516/20.
Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Державної податкової служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/4516/20 до надходження матеріалів справи з Господарського суду м. Києва.
06.07.2022 матеріали справи №910/4516/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання доказів надсилання копії апеляційної скарги з додатками Державній фіскальній службі України, яка є відповідачем та Миколаївському обласному центру зайнятості, який є позивачем у даній справі.
19.07.2022 на електронну адресу суду від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого долучено описи вкладення у цінний лист №0214101413780 та №021411413799   та накладні про поштове відправлення   від 18.07.2022 на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги з додатками позивачу та відповідачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 поновлено Державній податковій службі України пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 13.12.2021   у справі №910/4516/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021   у справі №910/4516/20, розгляд справи призначено на 08.09.2022.
Явка представників сторін
Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції 08.09.2022 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.
Представники позивача та Державної фіскальної служби України в судове засідання апеляційної інстанції 08.09.2022 не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи, причини їх неявки суду не відомі.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача та Державної фіскальної служби України обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
Постановою Кабінету Міністрів України №1200 від 18.12.2018 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної    служби України" визначено, що Державна податкова служба України та Державна митна    служба України є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" від 18.12.2018 №1200 (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 №846) (далі - Постанова №1200) утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.
Згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців, 17.05.2019 проведена державна реєстрація Державної податкової служби України як юридичної особи (запис №10741350000085321 від 17.05.2019).
З огляду на положення частини 1 статті 104, статтю 106 Цивільного кодексу України, Державна податкова служба України та Державна митна    служба України прийняли на себе все майно, права та обов`язки Державної фіскальної служби України, у зв`язку з чим суд  визнав за можливе задовольнити заяву Миколаївського обласного центру зайнятості про заміну сторони    у виконавчому провадженні та замінити відповідача Державну фіскальну службу України на її процесуального правонаступника - Державну податкову службу України.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію учасників апеляційного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.
В обгрунтування поданої заяви позивач просив замінити відповідача - Державну фіскальну службу України на її процесуального правонаступника - Державну податкову службу України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Статтею 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.
Як правильно встановлено судом, Постановою Кабінету Міністрів України №1200 від 18.12.2018 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної    служби України" визначено, що Державна податкова служба України та Державна митна    служба України є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" від 18.12.2018 №1200 (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 №846) (далі - Постанова №1200) утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.
Згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців, 17.05.2019 проведена державна реєстрація Державної податкової служби України як юридичної особи (запис №10741350000085321 від 17.05.2019).
Основні завдання та повноваження Державної податкової служби визначені в Положенні про Державну податкову службу, затвердженому постановою КМУ від 06.03.2019 №227.
Розпорядженням КМУ від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби» вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою КМУ від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.
Правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво, завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (ч.1 ст.104, ст..ст.106-109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.
Під час розгляду справи №910/17377/19 для огляду були надані розподільчі баланси (проміжні), як свідчать, що до Державної податкової служби України перейшли як активи Державної фіскальної служби України, так і її пасиви, про що зазначено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/17377/19.
З огляду на наявність розподільчих балансів (проміжних) Державної фіскальної служби, у даному випадку має місце факт універсального правонаступництва, коли до правонаступника - Державної податкової служби України разом з правами Державної фіскальної служби України перейшли обов`язки останньої.
Така позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.06.2020 у справі №910/5953/17, згідно з якою при універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно право попередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною 1 ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Твердження апелянта про те, що стягнення заробітної плати мало б здійснюватися органом, в якому працювала звільнена особа, а саме - Головним управлінням ДФС у Миколаївській області, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції  розглядалась заява Миколаївського обласного центру зайнятості про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №910/4516/20, а не про стягнення заборгованості, у зв`язку з чим вказані доводи не стосуються апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.
З огляду на встановлені обставини, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.
Доводи апелянта не спростовують вірної ухвали суду, при ухваленні якої судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі № 910/4516/20, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.    
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів апелянта суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №910/4516/20.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Державної податкової служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/4516/20.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                                                                          ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/4516/20 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/4516/20 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державну податкову службу України.
4. Матеріали справи №910/4516/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
          Повний текст постанови складено 01.11.2022 після виходу суддів з відпустки та відрядження.

Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                А.І. Тищенко