Справа № 936/654/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        19 вересня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Готра Т.Ю., Кондор Р.Ю., 
з участю секретаря: Жганич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Воловецького районного суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 936/654/21 (Головуючий: Софілканич О.А.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю сина.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року пасажирський потяг № 114 сполученням "Ужгород-Харків", власником якого є АТ "Українська залізниця", на 1657 км перегону "Воловець-Вовчий" між станціями Занька та Яблунів Воловецького району, рухаючись по другій головній колії в напрямку смт.Воловець, скоїв наїзд на громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок отриманих травм помер на місці події.
За даним фактом 02 жовтня 2017 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017070090000253 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.
28 листопада 2017 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.
Позивачка є матір`ю загиблого ОСОБА_2 та внаслідок його смерті зазнала значних душевних страждань, викликаних втратою дитини. 
ОСОБА_1 є пенсіонером та знаходиться у скрутному фінансовому становищі, та через смертельну ДТП вона позбавлена можливості розраховувати на як моральну так і матеріальну підтримку сина тепер і в майбутньому.
Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача 300 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина.
Рішенням Воловецького районного суду від 25 жовтня 2021 року позов адвоката Таргоній Вадима Миколайовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 300 000 грн відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь держави судовий збір у сумі 3000 грн.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_3 та адвокат Сковородько А.М. діючи від імені АТ «Українська залізниця» подали апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення як такого, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, постановлене внаслідок недоведеності належними та допустимими доказами обставин заподіяння моральної шкоди, які суд визнав встановленими і доведеними. Суд першої інстанції, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, не врахував конкретних обставин даної справи, відсутності в діях Залізниці ознак протиправності та відсутності її вини у скоєнні наїзду. Крім цього, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що потерпілий свідомо допускав настання негативних наслідків, враховуючи те, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння на другій головній колії перегону Воловець-Вовчий на 1657 км., чим порушив і Правила безпеки громадян на залізничному транспорті Укаїні.
Заслухавши пояснення представника АТ «Українська залізниця» - адвоката Сковородько А.М., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
ОСОБА_1  та її представник Торгоній В.М.  у судове засідання суду апеляційної інстанції повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, про що свідчать довідки про доставку СМС повідомлення, враховуючи те, що через їх неявку справа вже відкладалася на інший термін, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу у їх відсутності у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Встановлено, що 02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер внаслідок наїзду на нього пасажирського потягу № 114 сполученням "Ужгород-Харків" на 1657 км перегону "Воловець-Вовчий" між станціями Занька та Яблунів Воловецького району і за фактом настання цієї події 02 жовтня 2017 року, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12017070090000253.
Власником вказаного потягу є АТ "Українська залізниця", а машиніст, який під час події керував потягом - ОСОБА_5 , який перебуває в трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується відповіддю на запит АТ "Укрзалізниця» №ЦЦТех-08/171 від 14.06.2021 року (а.с.17).
Згідно висновку експерта №77 від 26.10.2017 року, смерть громадянина ОСОБА_2 , 1983 року народження настала від політравми у вигляді ВЧМТ, перелому кісток основи та склепіння черепа, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, ЗТГК, множинних переломів ребер зліва, розриву лівої легені, забою легень, лівого стегна, забійно-рваних ран голови та правої гомілки, множинних саден голови, тулуба та кінцівок, синців нижніх кінцівок, які призвели до масивної внутрішньої кровотечі та шоку, який і став безпосередньою причиною його смерті. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини потяга з послідуючим падінням та ударом у тверде підлегле покриття; виникли прижиттєво і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року "Правила судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" п.2.1.3 (б,в, г, й, о), і мають прямий причинний зв`язок із настанням його смерті. По давності виникнення тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 02.10.2017 року та є характерними для залізнично- транспортної пригоди, описаної в постанові про призначення експертизи. У крові та сечі трупа громадянина ОСОБА_2 також виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові - 2,86%, у сечі - 3,26%, що стосовно живих осіб відноситься до сильного ступеня алкогольного сп`яніння (а.с.10-15).
Постановою слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського відділу поліції Головного управління НП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Коршак В.І. від 28 листопада 2017 року, кримінальне провадження №12017070090000253 зареєстроване 02.10.2017 року в ЄРДР за ч.3 ст.276 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.276 КК України, оскільки в ході досудового розслідування було встановлено, що причиною травмування потерпілого ОСОБА_2 стало порушення ним п.2.20 "Правил поведінки громадян на залізничному транспорті".
Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.04.1983 року (а.с.19).
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; за загальним правилом моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з частиною 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 року № 14-463цс18 (справа № 210/5258/16-ц) висловила свою позицію, яка полягає в тому, що особливістю відшкодування моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати цю шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду як винуваті, так і невинуваті власники, володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у даному випадку відповідачем АТ «Українська залізниця» завдано позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди.
Твердження викладені в апеляційній скарзі, що шкода спричинена не з вини відповідача а з необережності самого потерпілого, не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених вище норм матеріального права власник/володілець джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише спричинення шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди.
Також, посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_2 свідомо допускав настання негативних наслідків, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки доказів існування умислу загиблого на спричинення йому смерті не має.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що моральна шкода позивачці завдана смертю її сина, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя позивачки їй душевні страждання, відновити становище, яке існувало до смерті сина у житті позивачки не можливо, та прийшов до переконання про наявність підстав для стягнення заявленого розміру моральної шкоди в сумі 300 000 гривень.
Із визначеним розміром моральної шкоди колегія суддів також погоджується, оскільки позивачка проживала з сином до моменту його смерті разом, сама позивачка є пенсіонером і через смерть сина, позбавлена можливості розраховувати на його допомогу як моральну так і матеріальну.
Враховуючи, що смерть ОСОБА_2 спричинена також у зв`язку з його особистою необережністю та порушенням Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, колегія суддів вважає, що моральна шкода у розмірі 300 000 грн. є належним відшкодуванням у цьому випадку.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, заподіяної смертю сина, а тому апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» задоволенню не підлягає.
Рішення суду є законне та обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування не має.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українськазалізниця» залишити без задоволення.
Рішення Воловецького районного суду від 25 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено - 20 вересня 2022 року.

Головуючий

Судді: