Ухвала
 
05 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 201/13083/18
провадження № 61-8386ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савостіна Олена Валентинівна, ОСОБА_2 , про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила зобов`язати державного виконавця Савостіну О. В. зняти розшук з транспортних засобів марки «FIAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений постановою від 21 квітня 2020 року та повернути належний їй транспортний засіб марки «FIAT», державний номерний знак НОМЕР_2 .
 
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у  м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                   (м. Дніпро) Савостіної О.В. (далі - Соборного ВДВС м. Дніпрі Південно-Східного МУМЮ) знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми авансу у розмірі 1 150 000,00 грн. Постановою державного виконавця від 01 квітня 2020 року накладено арешт на транспортні засоби марки «FIAT», державні номерні знаки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які їй належать, а 21 квітня 2020 року постановою державного виконавця оголошено розшуку цих транспортних засобів. 22 квітня 2020 року її представник Борисова Ю. В. листом повідомила старшого державного виконавця Савостіну О. В., що транспортні засоби перебувають у заставі в АТ «Кредобанк», проте остання, станом на 28 травня 2020 року не вчинила жодних дій, передбачених Законом, у зв`язку з чим її представником була подана заява про зняття з розшуку транспортних засобів.                  26 квітня 2021 року транспортний засіб марки «FIAT», державний номерний знак                 НОМЕР_2 , був вилучений працівниками поліції та цього ж дня доручено Самарському ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) здійснити опис та арешт рухомого майна. 12 травня 2021 року її представник звернулася до АТ «Кредобанк» з проханням повідомити чи здійснювалися старшим державним виконавцем Савостіною О. В. заходи, передбачені частиною третьою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», на що отримала повідомлення про відсутність такого звернення. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила скаргу задовольнити.
 
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 25 листопада 2021 року в задоволенні скарги відмовив.
 
Дніпровський апеляційний суд постановою від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду              м. Дніпропетровська від 25 листопада 2021 року - без змін.
 
ОСОБА_1 25 серпня 2022 року подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити. 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.
 
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
Судами встановлено, що на примусовому виконанні у Соборному ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 61657601 з примусового виконання виконавчого листа № 201/13083/18, виданого 24 лютого 2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення                              з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми авансу у розмірі 1 150 000,00 грн. 
 
27 березня 2020 року старшим державним виконавцем Савостіною О. В.  винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 61657601.
 
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.
 
Судами встановлено, що 01 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Савостіною О. В., після виявлення рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , була винесена постанова про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на транспортні засоби марки «FIAT», державні номерні знаки НОМЕР_2 та                    НОМЕР_1 .
 
01 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Савостіною О. В., після виявлення рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , була винесена постанова про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на транспортні засоби марки «FIAT», державні номерні знаки НОМЕР_2 та НОМЕР_1 .
 
21 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Савостіною О. В. винесена постанова про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук транспортні засоби марки «FIAT», державні номерні знаки НОМЕР_2 та НОМЕР_1 .
26 квітня 2021 року у зв`язку з отриманням інформації про затримання транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 , була винесена постанова про доручення Самарському ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) здійснити опис та арешт транспортного засобу марки «FIAT», державний номерний знак НОМЕР_2 .
 
Постановою від 26 квітня 2021 року були проведені опис та арешт майна боржника транспортного засобу марки «FIAT», FIORІNO, вантажний, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
 
Матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що транспортний засіб марки «FIAT» державний номерний знак НОМЕР_1 розшуканий, таких доказів не надала і заявник. 
 
Ураховуючи наведене, висновки судів про те, що немає підстав для скасування розшуку автомобіля марки «FIAT», державний номерний знак НОМЕР_1 є законними і обґрунтованими.
 
Крім того, частиною третьою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.
 
Суди встановили, що 27 квітня 2021 року за № 37738/6 старшим державним виконавцем Савостіною О. В. був направлений запит до АТ «Кредобанк» з посиланням на статті 18, 51 Закону України «Про виконавче провадження» та пропозицією надати інформацію, щодо майна підпорядкованого банку, із зазначенням терміну виконання зобов`язання щодо застави та зазначити залишок суми зобов`язання станом на день отримання даного листа. Також, було запропоновано, у разі звернення стягнення на майно, підтвердити належним чином право застави на майно та надати письмову згоду на реалізацію майна, або у разі заперечення проти реалізації заставного майна надати відповідне повідомлення.
 
29 квітня 2020 року на адресу старшого державного виконавця Савостіної О. В. надійшов лист (датований 22 квітня 2020 року) від представника ОСОБА_1 - адвоката Борисової Ю. В., в якому повідомлялося, що виявлені транспортні засоби марки «FIAT», державні номерні знаки НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , перебувають у заставі. В додатку до заяви надано витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
 
02 липня 2021 року на адресу Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного МУМЮ юстиції (м. Дніпро) надійшла відповідь від АТ «Кредобанк» про відмову у наданні згоди на звернення стягнення на заставлене майно, що належить ОСОБА_1 .
 
Ураховуючи наведене, висновок судів про дотримання державним виконавцем частини першої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» є правильним.
 
Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що державний виконавець діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», дійшов правильного висновку про  відсутність правових підстав для задоволення скарги.
 
Висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами застосовані правильно. 
 
Наведені у скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
Також, посилання в касаційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № № 910/7221/17 та від 06 лютого 2020 року у справі № 640/7964/19 є необґрунтованим, оскільки у справах встановлені різні фактичні обставини.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у           м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                  (м. Дніпро) Савостіна Олена Валентинівна, ОСОБА_2 , про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:	А. Ю. Зайцев	
   	  Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов