Ухвала
 
02 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 335/3172/21
провадження № 61-5247ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа: Вознесенівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про оспорювання батьківства,
встановив:
10 червня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2022 року у вказаній справі. 
Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, який продовжувався ухвалою від 28 липня 2022 року.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 липня 2022 року заявником надіслано до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції. 
Проте нова редакція касаційної скарги всупереч вимогам ухвали Верховного Суду від 28 липня 2022 року так і не містить чіткого посилання на пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається ця касаційна скарга, з відповідним обґрунтуванням (мотивуванням), хоча зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судових рішень за приписами пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України є обов'язковим. 
Натомість ОСОБА_1 лише процитовано пункти 1-3 частини другої статті 389 ЦПК України, якими передбачено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, та зазначено, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права. Однак, такі посилання не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов'язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.   
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги              у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
З урахуванням наведеного, оскільки недоліки касаційної скарги, вказані в ухвалі Верховного Суду від 28 липня 2022 року, не усунуто, касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтям 185, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2022 року визнати неподаною та повернути заявнику.    
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   М. Ю. Тітов