Ухвала
Іменем України
 
28 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 718/3003/21
провадження № 61-9268ск22
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кіцманська державна нотаріальна контора Чернівецької області, про зміну черговості права на спадкування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну черговості права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з п`ятої черги спадкування за законом на другу чергу спадкування.  
 
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 травня 2022 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.
 
Змінено черговість одержання права на спадкування ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 з п`ятої черги спадкування за законом на другу чергу спадкування.  
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог та зазначив, що ОСОБА_1 здійснювала опіку над померлою, матеріально забезпечувала ОСОБА_3 , здійснювала догляд за нею та надавала допомогу у приготуванні їжі, прибиранні будинку та інше.
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 травня 2022 року скасовано. В задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 тривалий час перебувала у безпорадному стані та потребувала постійної сторонньої допомоги у матеріалах справи відсутні.
 
16 вересня 2022 року ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року в указаній вище справі.
 
Як підставу для касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 385/878/19, від 28 квітня 2022 року у справі № 724/1347/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Суд встановив, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
 
Згідно із копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 від 12 лютого 2020 року № 59392450.
 
Відповідно до довідки виконкому Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області від 11 лютого 2022 року № 95 померла ОСОБА_3 , 1938 року народження, проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 , з 1988 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємців першої черги за законом не має. Спадкоємцями другої черги за законом є: брат - ОСОБА_5 , 1935 року народження, спадкоємців третьої і четвертої черги за законом не має. Спадкоємцями п`ятої черги за законом є: племінниця - ОСОБА_1 та племінниця ОСОБА_6 . Інших спадкоємців передбачених законом не має.
 
ОСОБА_5 , як спадкоємець другої черги після смерті ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .
 
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Відповідно до акта обстеження ОСОБА_1 - племінниця громадянки ОСОБА_3 дійсно протягом 2014-2019 років здійснювала догляд та надавала допомогу громадянці ОСОБА_3 у веденні господарства, а саме у посадці та збиранні сільськогосподарських культур, в зимовий період - розчищення снігу та опалення будинку твердим паливом. Також, ОСОБА_1 та члени її сім`ї допомагали у лікуванні хворої тітки, зокрема, приносили їжу, возили її на періодичні медичні обстеження в районну та обласну лікарні, забезпечувала ліками. Всі витрати на поховання тітки ОСОБА_3 взяла на себе її племінниця ОСОБА_1 , інші родичі померлої фінансової участі у похованні не брали.
 
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
 
Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
 
В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.
 
У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (частина перша статті 1265 ЦК України).
 
Згідно з положеннями частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
 
Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду.
 
Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.
 
Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України, є сукупність наступних обставин, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. 
 
Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин 
 
Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) на які посилався апеляційний суд при прийняття оскаржуваного судового рішення.  
 
Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
 
Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.
 
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2022 року у справі № 127/6148/20 (провадження № 61-5677св22).
 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог, посилалася на те, що внаслідок хвороби та втрати чоловіка у 2014 році померла ОСОБА_3 втратила можливість самостійно пересуватись та потребувала постійного стороннього догляду, і таку допомогу тітці надавала виключно вона та члени її сім`ї, зокрема, здійснювала опіку над нею, матеріально забезпечувала її, надавала всю необхідну допомогу, що дає їй право на зміну черговості одержання права на спадкування.
 
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Судом апеляційної інстанції на підставі наданих сторонами доказів і показань свідків встановлено, що відсутні докази того, що ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані у зв`язку із яким вона неспроможна була самостійно забезпечувати свої потреби, та потребувала стороннього догляду.
 
Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду, що відсутні підстави для задоволення позову.
 
Отже, не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 385/878/19, від 28 квітня 2022 року у справі № 724/1347/20, оскільки встановлені судами у цих справах фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є іншими ніж у справі, яка переглядається. У кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично - доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Крім того, вказані висновки не суперечать висновкам цієї постанови.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Пономарьов проти України» та ін.) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
 
Наведені норми закону та позиція Верховного Суду дають підстави для висновку про законність оскаржуваного судового рішення.
 
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кіцманська державна нотаріальна контора Чернівецької області, про зміну черговості права на спадкування. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький

                                                                                                             І. В. Литвиненко

                                                                                                             Є. В. Петров