ОКРЕМА ДУМКА

04 жовтня 2022 року 
м. Київ
cправа №  927/25/21 

судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Стратієнко Л.В.
на постанову Верховного Суду від 04.10.2022 у справі № 927/25/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат"
до   Фермерського господарства "Флеш"
про   стягнення 13 755 735,48 грн.  

У грудні 2020 року ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до ФГ "Флеш" про стягнення штрафних санкцій в сумі 13 755 735,48 грн за договором поставки № 1 -Ф від 28.04.2020, з яких:
-          10 000 000,00 грн - штрафна санкція за прострочення поставки товару у розмірі 10 % за кожний день прострочки (пункт 6.2 договору);
-          1 517 222,00 грн - штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару на суму 7586110,00 грн (пункт 6.2 договору);
-          2 238 513,48 грн - штраф за несвоєчасне повернення попередньої оплати (пункт 6.3 договору).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 1-Ф від 28.04.2020, а саме: недопоставкою позивачеві товару (соняшник врожаю 2020 року у кількості 817,69 тон), а також простроченням повернення суми попередньої оплати в сумі 2 593 464,51 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ФГ "Флеш" на користь ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" штрафні санкції у сумі 3 000   000,00 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення 10 755 735,48 грн відмовлено внаслідок зменшення судом розміру штрафних санкцій.

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову обґрунтовано тим, що у позивача були наявні підстави для нарахування штрафних санкцій/неустойки за прострочку поставки товару та прострочку повернення передоплати, і їх нарахування та стягнення обумовлено п. п. 6.2, 6.3 договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020. 

З огляду на часткове виконання відповідачем договірних зобов`язань, відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущених відповідачем порушень договірних зобов`язань у спірних правовідносинах, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд реалізував своє право на зменшення розміру штрафних санкцій. 

07.10.2021 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій, оскільки ФГ "Флеш" виконав частково свої зобов`язання з поставки визначеного договором товару, 12.11.2020 повернув позивачу 2 593 464,51 грн передоплати, повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин з наданням позивачу відповідних доказів, а також  відповідно до умов договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020 листом № 16 від 28.01.2021 повідомив ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" про розірвання договору. Відповідач довів факт відсутності його вини у недопоставці товару, настання форс-мажорних обставин, що є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за допущене порушення.

У листопаді 2021 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 04.10.2022 касаційну скаргу ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" задоволено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 скасовано, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 залишено в силі.

Вважаю помилковим висновок суду касаційної інстанції про скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 в частині відмови у стягненні штрафної санкції за прострочення поставки товару у розмірі 10 % від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожний день прострочки за період з 11.10.2020 по 21.12.2020 та додаткового штрафу за несвоєчасну поставку або непоставку товару понад 3 календарні дні у розмірі 20% від вартості непоставленого товару. 

З огляду на вказане, висловлюю окрему думку відповідно до ч. 3 ст. 34 ГПК України.

Предметом касаційного оскарження у цій справі № 927/25/21 було рішення апеляційного суду щодо відмови в задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій, передбачених договором поставки № 1-Ф від 28.04.2020. 

Позовні вимоги позивача - ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат"   обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем - ФГ "Флеш" своїх зобов`язань за договором поставки № 1-Ф від 28.04.2020 в частині поставки товару, зокрема, позивачу були недопоставлені 817,69 тон соняшника урожаю 2020 року, та несвоєчасним поверненням позивачу сплаченого авансу. 

Заперечення відповідача проти позову були обґрунтовані наявністю форс-мажорних обставин (посуха на території Сосницького району Чернігівської області в період з 01 червня 2020 року по 07 вересня 2020 року), які тривали понад два місяці, у зв`язку з чим відповідач недопоставив товар, повернув частину попередньої оплати  і 28.01.2021 надіслав позивачу повідомлення про розірвання договору.

В ході судового розгляду господарськими судами було встановлено, що за умовами договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020 відповідач (постачальник) зобов`язався поставити до 01.10.2020, а покупець (позивач) зобов`язався прийняти і оплатити насіння соняшнику врожаю 2020 року у кількості 1 000,00 тон вартістю 8 120 000,00 грн.

У пункті 6.2 договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020 сторони погодили, що у разі несвоєчасної поставки або непоставки товару, або його частини постачальник сплачує договірну штрафну санкцію в розмірі 10% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожен день прострочення і, крім того, відшкодовує всі заподіяні цим збитки. В разі несвоєчасної поставки або непоставки товару, або його частини, на строк, понад 3 (три) календарних дні постачальник також додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару, або його частини.

Відповідно до пункту 6.3 договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020 у разі прострочення поставки (не поставки) товару, або його частини, на строк більш ніж 10 (десять) днів, постачальник зобов`язаний негайно повернути покупцю отриману від нього попередню оплату, на яку не було поставлено товар та сплатити штраф відповідно до пункту 6.2 цього договору. У разі неповернення покупцеві в цей строк попередньої оплати постачальник зобов`язаний сплатити покупцю також штраф в розмірі 30% від вартості недоставленого в строк товару. 

Відповідач частково виконав свої зобов`язання. Відповідно до видаткових накладних та товарно-транспортних накладних відповідачем поставлено 182,31 тон товару, з них 116,56 тон з прострочкою.

Відповідач порушив своє зобов`язання щодо поставки обумовленої договором кількості товару у встановлений договором строк - до 10.10.2020. 

Крім того, відповідач, у 10 денний строк, визначений пунктом 6.3 договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020 не повернув позивачу попередню оплату, а саме до 20.10.2020. Відповідач повернув попередню оплату позивачу в сумі 2 593 464,51 грн лише 12.11.2020.

Відмовляючи у задоволенні позову, Північний апеляційний господарський суд зробив висновок, що невиконання    відповідачем зобов`язань за договором    викликане форс-мажорними обставинами (обставинами    непереборної сили), що підтверджується сертифікатом    Торгово-промислової палати України № 3100-21-0097 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), довідкою № 25-03/916 від 30.11.2020 Чернігівського обласного центру з гідрометеорології, протоколом засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, які визнані судом належними доказами.

Верховний Суд з цим висновком не погодився. Вказав, що сертифікат Торгово-промислової палати України не є безумовним підтвердженням існування форс-мажорних обставин щодо обов`язку відповідача поставити товар - соняшник урожаю 2020 року, за договором, укладеним з ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат". Наведені відповідачем і зазначені в сертифікаті Торгово-промислової палати України форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за конкретних обставин справи не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором поставки у вигляді стягнення штрафних санкцій.

У постанові від 04.10.2022 суд також зазначив, що для звільнення ФГ "Флеш" від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, підтвердити загальну кількість зібраного врожаю 2020 року та обставини неможливості поставити соняшник у кількості більше 182,31 тон. Вказав на відсутність доказів, що на всіх посівних площах відповідача, засіяного соняшником, через форс-мажорні обставини було зібрано всього 182,31 тон соняшнику, що поставлені позивачу.  

На думку колегії суддів касаційного суду місцевий господарський суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач не довів, що у 2020 році ним була здійснена діяльність зі збору соняшника в кількості, яка виявилася недостатньою для належного виконання укладеного з позивачем договору.

Також відповідач своєчасно не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, 30.09.2020 (у період, коли відповідачеві вже було відомо про існування форс-мажорних обставин) уклав додаткову угоду № 1 до договору, в якій сторони змінили термін поставки до 10.10.2020, і лише в січні 2021 року (через 5 місяці після збору врожаю 2020 року та спливу строку надзвичайної події природного характеру місцевого рівня (засухи)) звернувся до Торгово-промислової палати України про засвідчення відповідних обставин.

Проте з такими висновками не погоджуюсь з огляду на таке. 

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 

Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина перша статті 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути. 

За змістом частини другої статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, норма частини другої статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

В статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. 

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

З зібраних у справі доказів вбачається, що у червні-серпні 2020 року по Сосницькому району Чернігівської області склались несприятливі погодні умови для розвитку соняшнику, що підтверджується довідкою від 30.11.2020 № 25-03/916 Чернігівського обласного центру гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

За результатами обстеження комісії ФГ «Флеш» 07.09.2020 складено акт та визнано загиблими посіви соняшнику (442,92 га) повністю в обсязі 50% від посухи і відсутності вологи та пошкодженими посіви соняшнику (177,168 га) частково в обсязі 20% від посухи і відсутності вологи.

Окрім того, 02.12.2020 на позачерговому засіданні районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій було вирішено, що згідно з вимогами Класифікаційних ознак надзвичайних ситуацій, затверджених Наказом МНС України від 06.08.2018 № 658 "Про затвердження класифікаційних ознак надзвичайних ситуацій", подія з пошкодження посівів с/г культур, яка виникла на території Сосницького району в період з червня 2020 року по серпень 2020 року, є надзвичайною подією природного характеру місцевого рівня, що відображено у протоколі №30 від 02.12.2020. 

25.01.2021 Торгово-промислова палата України видала сертифікат № 3100-21-0097, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): виняткові погодні умови, зокрема: відсутність опадів, спекотна погода, суховійні явища, зниження вологості повітря, дефіцит грантової вологи в червні-серпні 2020 року на території Сосницького району Чернігівської області, ФГ "Флеш" щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: поставити насіння соняшнику врожаю 2020 року в кількості 817,69 тон, у термін до 10.10.2020 за договором поставки № 1-Ф від 28.04.2020, укладеним з ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат".

За наявності документально підтверджених обставин несприятливих погодних умов надзвичайного характеру, які мали вплив на кількість зібраного урожаю соняшника, відповідач все ж частково виконав свої зобов`язання і поставив позивачу 182,31 тон соняшника, повернув 2 593 464,51 грн попередньої оплати, на яку не було поставлено товар. 

Вищезазначені обставини свідчать про те, що невиконання відповідачем зобов`язань з поставки всієї кількості товару було викликано форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З огляду на вищевикладені стандарти доказування та оскільки обставини непереборної сили засвідчені належним чином, вина відповідача у недопоставці 817,69 тон соняшника урожаю 2020 року є недоведеною, а зібрані у справі докази та встановлені судами обставини, навпаки, свідчать про доведеність відсутності вини відповідача у недопоставці товару, а тому він не може бути притягнутий до відповідальності за невиконання умов договору поставки щодо поставки насіння соняшнику врожаю 2020 року в кількості 817,69 тон, а саме у спосіб стягнення штрафних санкцій передбачених пунктом 6.2 договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020. 

А тому у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки товару у розмірі 10 % від вартості непоставленого  (несвоєчасно поставленого) товару за кожний день прострочки за період з 11.10.2020 по 21.12.2020 та додаткового штрафу за несвоєчасну поставку або непоставку товару понад 3 календарні дні у розмірі 20% від вартості непоставленого товару необхідно було відмовити, що і було правильно вчинено Північним апеляційним господарським судом у постанові від 07.10.2021. 

Підстав для скасування постанови Північного апеляційного господарського суду у наведеній частині не було. 

Вважаю безпідставними посилання Верховного Суду на відсутність доказів, що на всіх посівних площах відповідача, засіяного соняшником, через форс-мажорні обставини було зібрано всього 182,31 тон соняшнику, що поставлені позивачу, а також на те, що відповідач не довів, що у 2020 році ним була здійснена діяльність зі збору соняшника в кількості, яка виявилася недостатньою для належного виконання укладеного з позивачем договору, оскільки, як уже зазначалося вище, наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката. 

Наданий суду сертифікат   Торгово-промислової палати України № 3100-21-0097 від 25.01.2021 містить відомості про його видання на підставі звіту ФГ «Флеш» про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році № 29-сг (річна), звіту ФГ «Флеш» про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року № 4-сг (річна), довідки ФГ «Флеш» про збитки від 01.12.2020, тобто   наявність форс-мажорних обставин засвідчено уповноваженим органом з врахуванням відомостей про площі посівів соняшнику ФГ «Флеш» у 2020 році та кількість зібраного на них врожаю, можливості ФГ «Флеш» виконати договір поставки № 1-Ф від 28.04.2020 за наведених умов. 

Разом з цим, погоджуюсь з висновками Верховного Суду у постанові від 04.10.2022 про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасне повернення попередньої оплати, який передбачений пунктом 6.3 договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020, оскільки встановлені у цій справі форс-мажорні обставини жодним чином не впливали на строки повернення попередньої оплати відповідачем позивачу.

Враховуючи вищевикладене вважаю, що за наслідками розгляду касаційної скарги ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" її необхідно було задовольнити частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 у справі № 927/25/21 - скасувати в частині відмови у стягненні 1 000 000,00 грн штрафу за несвоєчасне повернення попередньої оплати, нарахованого відповідно до пункту 6.3 договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 у наведеній частині - залишити в силі. 

Окремо необхідно відзначити, що за наслідком розгляду цієї справи постановою Верховного Суду від 04.10.2022 залишено в силі рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021, яким стягнуто з ФГ "Флеш" на користь ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" штрафні санкції у сумі 3 000   000,00 грн.

Відповідно до встановлених у справі обставин умовами договору поставки № 1-Ф від 28.04.2020 була передбачена загальна вартість предмету договору - 8 120 000,00 грн. Позивач здійснив попередню оплату у розмірі 50% вартості товару в сумі 4 060 000,00 грн. Відповідач поставив товар в кількості 182,31 тон на загальну суму 1 466 535,48 грн, попередня оплата в сумі 2 593 464,51 грн була повернута позивачу. 

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. 

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. 

Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. 

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

У п. п. 8.22 - 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. 

Залишаючи в силі рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021, яким стягнуто з ФГ "Флеш" на користь ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" штрафні санкції у сумі 3 000   000,00 грн Верховний Суд не звернув увагу на дотримання балансу інтересів сторін та великий розмір штрафних санкцій порівняно з вартістю недопоставленого товару, відсутність в матеріалах справи доказів понесення ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" збитків у спірній поставці, а тому вважаю, що стягнута судом 3 000 000,00 грн штрафна санкція, яка становить 73,89% перерахованої позивачем попередньої оплати, є несправедливо непомірним тягарем для ФГ "Флеш" та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат". 

Суддя                                                                                       Л. Стратієнко