ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року	Львів	Справа № 460/8256/22 пров. № А/857/10838/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Глушка І.В., Кузьмича С.М. 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року у справі №460/8256/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції – Поліщук О.В., місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 17.06.2022),-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить суд:
1) визнати протиправними дії відповідача у наданні недостовірної та неповної інформації, із наданням відмови у задоволенні пункту 2 запиту на інформацію позивача від 05.03.2022, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;
2) зобов`язати відповідача надати позивачу відповідь на пункт 2 запит від 05.03.2022 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;
3) визнати протиправними дії відповідача у наданні недостовірної та неповної інформації, із наданням відмови у задоволенні пункту 3 запиту на інформацію позивача від 07.03.2022, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;
4) зобов`язати відповідача надати позивачу відповідь на пункт 3 запит від 07.03.2022 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;
5) визнати протиправними дії відповідача у наданні недостовірної та неповної інформації, із наданням відмови у задоволенні пункту 2, 3 запиту на інформацію позивача від 08.11.2021, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;
6) зобов`язати відповідача надати позивачу відповідь на пункт 2, 3 запит від 08.11.2021 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI;
7) визнати протиправними дії відповідача щодо недотримання встановленого законом строку надання відповіді на заяву позивача від 08.11.2021, наданої у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР;
8) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у вирішенні поставлених питань в заяві позивача від 08.11.2021, наданої у відповідності до норм Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР;
9) зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача від 08.11.2021 з вирішенням поставлених питань у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР;
10) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років з урахуванням 5%, внаслідок звільнення за станом здоров`я, в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення;
11) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 29.09.2017 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з урахуванням 5%, внаслідок звільнення за станом здоров`я, в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення;
12) визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача з 01.01.2018.
13) зобов`язати відповідача провести нарахування та доплату пенсії (основних видів грошового забезпечення) позивачу з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 01.01.2018 по 04.03.2019.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач звертався до відповідача із запитами від 08.11.2021, від 05.03.2022, від 07.03.2022 в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» та зверненням від 08.11.2021 в порядку Закону України «Про звернення громадян». Однак, відповідач всупереч вимогам названих законів України запитувану публічну інформацію позивачу не надав, порушив строк розгляду звернення та безпідставно відмовив в його задоволенні. Також позивач стверджує про неправильне обчислення відповідачем основного розміру його пенсії з моменту призначення, оскільки він був звільнений з військової служби за станом здоров`я, а тому у відповідності до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з урахуванням набутої вислуги років, основний розмір пенсії позивача мав становити 67% відповідних сум грошового забезпечення, а не 62%, як обчислив відповідач. Крім того, позивач вказав на те, що у період з 01.01.2018 по 04.03.2019 відповідач безпідставно здійснив відтермінування виплати йому 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, на умовах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у вирішенні питання другого, поставленого у зверненні ОСОБА_1 від 08.11.2021, наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути та вирішити по суті питання друге, поставлене у зверненні ОСОБА_1 від 08.11.2021, наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що відповідач на п. 2 запиту від 05.03.2022 відмовив надати інформацію, повідомивши що він не володіє такою інформацією, що є введенням в оману, оскільки згідно судових рішень по справам №460/7558/20, №460/7559/20 відповідач вчиняв перерахунок моєї пенсії на підставі довідки вказаної у судових рішеннях, відповідно здійснив обрахунок усіх складових грошового забезпечення, які я просив надати - проте відповідач відмовив що ніби то не володіє такою інформацію, яка належить до його компетенції, а суд визнав відмову прийнятною. Аналогічним чином згідно п. 3 запиту від 07.03.2022 апелянт просив вчетверте надати окремий розрахунок щодо виплати пенсії за грудень 2021 року, та за січень 2022 року згідно усіх складових грошового забезпечення моєї пенсії з визначенням їх сум, (основні види грошового забезпечення - їх суми, щомісячні додаткові види грошового забезпечення - їх суми згідно справ №460/7558/20, №460/7559/20 тобто кожного виду грошового забезпечення для обчислення пенсії, та індексація, яка включена згідно справи №460/7814/20, загальна сума виплаченої пенсії). Однак відповідач відмовив надати інформацію, повідомивши що він не володіє такою інформацією, що є введенням в оману, згідно судових рішень по справам №460/7558/20, №460/7559/20, №460/7814/20 відповідач вчиняв перерахунок його пенсії на підставі довідки вказаної у судових рішеннях, відповідно здійснив обрахунок усіх складових грошового забезпечення, які позивач просив надати - проте відповідач відмовив, оскільки не володіє такою інформацію, яка належить до його компетенції, а суд визнав відмову прийнятною. 
Крім того апелянт зазначає, що пунктом «а» ч. 1 ст. 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення пенсії) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах; особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12); за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Системний аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що підставою для призначення пенсії у розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону №2262, є звільнення особи саме у відставку або за станом здоров`я.
Підставою для звільнення його з військової служби є саме визнання у встановленому законом порядку непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним та у зв`язку з цим з подальшою неможливістю проходити військову службу, що встановлено судовими рішеннями по справі №817/1643/18 та за нормами ч.4 ст.78 КАС України звільняє від доказування.
Апелянт вказує на те, що жодною нормою Закону №2262-ХП. який у спірних правовідносинах є спеціальним, не передбачено можливість сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування.
Таким чином, позивач, отримавши право і на перерахунок пенсії з 01.01.2018 на підставі ст.63 Закону України №2262-ХІІ, п.4 Порядку № 45, мав законні сподівання на своєчасне здійснення такого перерахунку пенсії у визначених законодавством випадках та виплату перерахованої пенсії без будь-яких обмежень. Обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку Закону №2262-ХП, не може бути встановлено постановою КМУ. Таким чином, оскаржувані пункти постанови №103 всупереч вимогам ч. 3 ст.1-1, ст. 43, ч.4 ст.63 та Закону №2262-ХІІ, змінюють умови і норми пенсійного забезпечення військовослужбовців, а отже є протиправні.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне.
З 29.09.2017 позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років, призначену за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Основний розмір пенсії позивача обчислений на рівні 62% відповідних сум грошового забезпечення, що стверджується наявною у справі копією Протоколу за пенсійною справою – 1701006452 (Міноборони) від 29.09.2017.
08.11.2021 позивач засобами поштового зв`язку скерував на адресу відповідача звернення, в якому, покликаючись на приписи Закону України «Про звернення громадян», просив:
1) здійснити перерахунок та виплату пенсії основних видів грошового забезпечення у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 01.01.2018, здійснити виплату суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою;
2) надати розподіл та витрату коштів щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за 2020 та 2021 роки;
3) здійснити перерахунок пенсії в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення.
Вказане звернення отримане представником відповідача за довіреністю 09.11.2021, що стверджується наявною у справі роздруківкою трекінгу відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 3301200266278.
Відповідач за результатами розгляду звернення від 08.11.2021 скерував позивачу відповідь від 09.12.2021 за №11719-11358/М-04/8-1700/21, у якій повідомив інформацію наступного змісту:
1) Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є територіальним органом виконавчої влади, який керується у своїй діяльності Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, що прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно - правовими актами, а тому перерахунок пенсії та її виплата в перерахованому розмірі, починаючи з січня 2018 року, проводилась відповідно до порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. На виконання рішення суду у справі №460/2896/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок розміру пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018. Заборгованість, нараховану згідно рішення суду за період з 05.03.2019 по 31.12.2019, що склала 4324,61грн, внесено до Реєстру судових рішень. Щодо термінів виплати вказаної суми, роз`яснюємо, що статтею 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що виплата пенсій забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Виплату коштів, нарахованих на виконання судового рішення за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 буде проведено у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Зважаючи на вищезазначене, підстав для зміни порядку виплати пенсії, з 01.01.2018 немає;
2) згідно затвердженого бюджету та внесених до нього змін, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 2021 рік Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області виділено 7591000,00грн, які профінансовані в повному обсязі. Згідно затвердженого бюджету та внесених до нього змін, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 2020 рік Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області виділено 4166200,00 грн., які профінансовані в повному обсязі. Впродовж 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області погашено заборгованість з пенсійних виплат за рішеннями суду 262 особам на суму 7,59 млн.грн. Щодо надання інформації про розподіл та витрату коштів, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів на 2020 - 2021 роки, то підготовка відповіді на звернення в цій частині потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення нової інформації шляхом арифметичних дій, що не підпадає під ознаки норм Закону України «Про доступ до публічної інформації». Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не володіє запитуваною інформацією. Можливості надати списки, в запитуваному форматі, немає.
3) наказом по особовому складу командувача сухопутних військ Збройних Сил України № 318 від 13.09.2017, та наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №215 від 21.09.2017, позивача звільнено у запас за віком, розмір пенсії визначено як 62% (за 24 роки служби) відповідних сум грошового забезпечення. Зважаючи на вказане, підстав для проведення перерахунку розміру Вашої пенсії як звільненому «у відставку за станом здоров`я» з додаванням 5% немає.
Також 08.11.2022 позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, за змістом якого просив надати достовірну, точну та повну інформацію, а саме:
1) рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 у справі №460/7814/20, яке набрало законної сили 06.10.2021, зобов`язано ГУ ПФУ у Рівненській області, здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 , наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 21.08.2020 №12/1/1064 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого визначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення в сумі 7237,26 грн., у зв`язку з чим прошу надати розрахунок за кожен місяць кожного року.
2) згідно звіту по справі №460/4451/19 від 07.07.2021, для ГУ ПФУ в Рівненській області 15.03.2021 Головою правління Пенсійного фонду України затверджено бюджет на 2021 рік, в якому виділено 5 мільйонів 779,6 тисяч грн., на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів, у зв`язку з чим, прошу надати інформацію, щодо розподілу та витрати цих коштів у 2021 році згідно судових рішень, а саме: № справи, виділено в сумі від такого числа, жодних особистих даних стосовно інших осіб не надавати, наприклад справа № 460/2222/19 - в сумі 20202,08 грн., 25.05.2021, і так далі. Всього - 5 мільйонів 779,6 тисяч грн.;
3) інформацію щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за 2020 рік, у зв`язку з чим, аналогічно пункту 2 цього запиту згідно судових рішень, а саме: № справи, виділено в сумі від такого числа, жодних особистих даних стосовно інших осіб не надавати, наприклад справа №460/2222/19 - в сумі 20202,08 грн., 25.05.2020, і так далі. Всього - 5 мільйонів 800,8 тисяч грн.
Вказаний вище запит отриманий відповідачем 09.11.2021 та зареєстрований за №289/11.
Відповідач за результатами розгляду запиту на отримання публічної інформації від 08.11.2021 скерував позивачу відповідь від 15.11.2021 за №1700-0404-8/47678, у якій повідомив інформацію наступного змісту:
1) надаємо помісячний розрахунок розміру пенсійної виплати, перерахованої на виконання рішення суду у справі №460/7814/20;
2) згідно затвердженого бюджету та внесених до нього змін, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 2021 рік Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області виділено 7591000,00грн, які профінансовані в повному обсязі.
3) згідно затвердженого бюджету та внесених до нього змін, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 2020 рік Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області виділено 4166200,00грн, які профінансовані в повному обсязі.
Також в листі зазначено, що впродовж 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області погашено заборгованість з пенсійних виплат за рішеннями суду 262 особам на суму 7,59 млн. грн. Щодо надання інформації про розподіл та витрату коштів, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів на 2020 - 2021 роки, то, покликаючись на статтю 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідач у листі зазначив, що підготовка відповіді на запит в цій частині потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення нової інформації шляхом арифметичних дій, що не підпадає під ознаки норм Закону України «Про доступ до публічної інформації». Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не володіє запитуваною, а тому на підставі пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в задоволенні запиту в цій частині відмовлено.
05.03.2022 позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, за змістом якого просив надати достовірну, точну та повну інформацію, а саме:
1) інформацію про реєстрацію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2021 по справі №460/3865/21;
2) надати окремий розрахунок щодо виплати пенсії за лютий та березень 2022 року згідно усіх складових грошового забезпечення пенсії з визначенням їх сум (основні види грошового забезпечення - їх суми, щомісячні додаткові види грошового забезпечення - їх суми згідно справ №460/7558/20, №460/7559/20, тобто кожного виду грошового забезпечення для обчислення пенсії, індексація згідно справи №460/7814/20, надбавка пенсії згідно постанови КМУ №713, загальна сума виплаченої пенсії);
3) надати розрахунок щодо нарахування та виплати пенсії згідно судових рішень по справі №460/3865/21.
Вказаний вище запит отриманий відповідачем 10.03.2022 та зареєстрований за №38/8.
Відповідач за результатами розгляду запиту на отримання публічної інформації від 05.03.2022 скерував позивачу відповідь від 15.03.2022 за №751, у якій повідомив інформацію наступного змісту:
1) ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2022 у справі 460/3865/21 зареєстрована в Головному управлінні 15.02.2022 за №788/7;
2) надаємо розрахунок виплати пенсії (інформацію щодо виплати пенсії за відомостями із пенсійної справи) за лютий та березень 2022 року; щодо надання розрахунку щодо виплати пенсії за лютий та березень2022 року згідно усіх складових грошового забезпечення, відповідно надати інформацію не лише основних видів грошового забезпечення, але й також і за надбавку за виконання особливо важливих завдань - сума, надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці - сума, премія - сума, щомісячна додаткова грошова винагорода - сума індексація - сума, надбавка до пенсії згідно постанови КМУ № 713, загальна сума виплаченої пенсії потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення нової інформації шляхом арифметичних дій, що не підпадає під ознаки норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»; тобто Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не володіє запитуваною інформацією, а тому на підставі пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в задоволенні запиту в цій частині відмовлено;
3) надаємо розрахунок пенсії, проведений Головним управлінням на виконання рішення суду у справі №460/3865/21, та повідомляємо, що виплата пенсії у перерахованому розмірі буде проведена у квітні поточного року.
07.03.2022 позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, за змістом якого просив надати достовірну, точну та повну інформацію, а саме:
1) надати інформацію про надходження та реєстрацію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі №460/7558/20;
2) надати інформацію про надходження та реєстрацію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі №460/7559/20;
3) надати окремий розрахунок щодо виплати пенсії за грудень 2021 року та за січень 2022 року згідно усіх складових грошового забезпечення пенсії з визначенням їх сум (основні види грошового забезпечення - їх суми, щомісячні додаткові види грошового забезпечення - їх суми згідно справ №460/7558/20, №460/7559/20, тобто кожного виду грошового забезпечення для обчислення пенсії, та індексація, яка включена згідно справи №460/7814/20, загальна сума виплаченої пенсії);
4) згідно наданої Вами інформації сума пенсії за грудень 2021 була виплачена в сумі - 10550,70грн, у зв`язку з чим яким чином була доплата пенсії за листопад 2021 року в грудні 2021 згідно рішення суду по справі № 460/7814/20.
Вказаний вище запит отриманий відповідачем 10.03.2022 та зареєстрований за №39.
Відповідач за результатами розгляду запиту на отримання публічної інформації від 07.03.2022 скерував позивачу відповідь від 15.03.2022 за № 753, у якій повідомив інформацію наступного змісту:
1) ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі №460/7558/20 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшла 04.03.2022 та зареєстрована за номером 615;
2) ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі №460/7559/20 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не надходила;
3) надаємо розрахунок виплати пенсії за грудень 2021 року та січень 2022 року; надання інформації, зазначеної у запиті, зокрема щодо надання розрахунку щодо виплати пенсії за грудень 2021 року та за січень 2022 року згідно усіх складових грошового забезпечення, відповідно надати інформацію не лише основних видів грошового забезпечення, але й також і за надбавку за виконання особливо важливих завдань - сума, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці - сума, премія - сума, щомісячна додаткова грошова винагорода – сума, індексація - сума, надбавка до пенсії згідно постанови КМУ №713, потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення нової інформації шляхом арифметичних дій, що не підпадає під ознаки норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»; тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не володіє запитуваною інформацією, а тому на підставі пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в задоволенні запиту в цій частині відмовлено;
4) на виконання рішення суду у справі №460/7814/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок розміру пенсії з врахуванням довідки військової частини НОМЕР_1 , наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.08.2020 №12/1/1064 із включенням до складу грошового забезпечення, з якого визначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення в сумі 7237,26грн; оскільки рішення суду за №460/7814/20 набрало законної сили 06.10.2021 та було виконане у листопаді 2021 року, то заборгованість, нараховану згідно зазначеного рішення суду за листопад 2021 року, що склала 186,96грн, у грудні 2021 року було зараховано на рахунок, відкритий в AT «Ощадбанк»; заборгованість, нарахована на виконання рішення суду в сумі 156,81грн за період з 06.10.2021 по 31.10.2021 внесена до Реєстру судових рішень.
Позивач вважає, що розгляд вказаних вище звернення та запитів був проведений відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства, відповідач неправильно обчислив основний розмір його пенсії з моменту призначення та безпідставно у період з 01.01.2018 по 04.03.2019 не здійснив виплату 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що відповідачем протиправно не розглянуто по суті питання друге, заявлене у зверненні від 08.11.2021 року, тобто суб`єкт владних повноважень не забезпечив виконання вимог ст. 15 Закону №393/96-В.Р, чим допустив протиправну бездіяльність.
Проте, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції такими, що суперечать обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Щодо позовних вимог в частині, що стосуються неналежного розгляду відповідачем запитів позивача на отримання публічної інформації від 05.03.2022 та від 07.03.2022.
Згідно з частини 4 статті 13 Законом України «Про доступ до публічної інформації» 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Стаття 5 Закону № 2939-VI гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до ч.2 ст.19 Закону №2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
В силу вимог ч.1 та ч.4 ст.20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Згідно з ч.4 цієї статті у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Так, статтею 1 Закону № 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
За приписами п.1 ч.1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону №2939-VI, розпорядники інформації, зокрема зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Згідно з ч.1 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Наведений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Пункт 5 частини 1 статті 24 Закону № 2939-VI встановлює, що відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень як надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації.
Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, тобто неповні або перекручені. 
Неповною є інформація, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту.
Водночас, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та не бути знищеною після закінчення строків зберігання. Стосовно не суб`єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.
Розпорядник повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит.
Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.
Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду 25 червня 2019 року по справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно з якою розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.
Отже, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.
Зазначене відповідає висновкам викладеним у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 року у справі №9901/381/20 та від 02.04.2020 року у справі №9901/22/20.
Аналіз наявних у матеріалах справи запитів ОСОБА_1 від 05.03.2022, 07.03.2022 та відповідей відповідача на них вказує на те, що відповідач на пункт 2 запиту від 05.03.2022 року та пункт 3 запиту від 07.03.2022 року позивача надав неповну інформацію, а саме не надано розрахунок щодо виплати пенсії за грудень 2021 року, січень-березень 2022 року згідно усіх складових грошового забезпечення моєї пенсії з визначенням їх сум.
Відтак, враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач надав позивачу неповну інформацію на його запити від 05.03.2022 року та від 07.03.2022 року, що суперечить вимогам ст. 14 Закону №2939-VI.
Щодо позовних вимог в частині, що стосуються неналежного розгляду відповідачем звернення позивача від 08.11.2021.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, регулюються Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).
Відповідно до статті 3 Закону України № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Згідно із частиною першою статті 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Позивач у позовній заяві стверджує про протиправність дій відповідача щодо надання відповіді від 09.12.2021 за № 11719-11358/М-04/8-1700/21 на його звернення від 08.11.2021 не у встановлений термін.
Позивачем надіслано до відповідача звернення від 08.11.2021, яке йому вручене 09.11.2021, відповідно до трекінгу поштових відправлень. Відповідь на звернення надано листом від 09.12.2021 за № 11719-11358/М-04/8-1700/21, який надісланий позивачу 13.12.2021, що стверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв`язку на конверті, у якому відповідач направив позивачу відповідний лист.
При вирішенні питання, в який момент часу обов`язок щодо надання відповіді на звернення вважається виконаним у разі пересилання відповіді на звернення поштою, суд вважає, що таким моментом є здача документа на пошту. Натомість реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку.
Отже, в даному випадку відповідь на звернення позивача від 08.11.2021 надана відповідачем з порушенням терміну розгляду, що свідчить про порушення вимог Закону № 393/96-ВР щодо строків розгляду такого звернення.
Відтак, є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо недотримання встановленого законом строку надання відповіді на заяву позивача від 08.11.2021, наданої у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР.
Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій щодо відмови у вирішенні поставлених питань в зверненні від 08.11.2021, наданого у відповідності до норм Законом №393/96-ВР та зобов`язання повторно розглянути звернення позивача від 08.11.2021 з вирішенням поставлених питань у відповідності до норм Закону №393/96-ВР, то суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 08.11.2021 позивач засобами поштового зв`язку скерував на адресу відповідача звернення, в якому, покликаючись на приписи Закону України «Про звернення громадян», просив: 1) здійснити перерахунок та виплату пенсії основних видів грошового забезпечення у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 01.01.2018, здійснити виплату суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою; 2) надати розподіл та витрату коштів щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за 2020 та 2021 роки; 3) здійснити перерахунок пенсії в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення.
Як зазначено вище по тексту рішення, відповідач за результатами розгляду звернення від 08.11.2021 скерував позивачу відповідь від 09.12.2021 за №11719-11358/М-04/8-1700/21, у якій повідомив інформацію наступного змісту:
1) Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є територіальним органом виконавчої влади, який керується у своїй діяльності Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, що прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно - правовими актами, а тому перерахунок пенсії та її виплата в перерахованому розмірі, починаючи з січня 2018 року, проводилась відповідно до порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103. На виконання рішення суду у справі №460/2896/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок розміру пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018. Заборгованість, нараховану згідно рішення суду за період з 05.03.2019 по 31.12.2019, що склала 4324,61грн, внесено до Реєстру судових рішень. Щодо термінів виплати вказаної суми, роз`яснюємо, що статтею 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що виплата пенсій забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Виплату коштів, нарахованих на виконання судового рішення за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 буде проведено у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Зважаючи на вищезазначене, підстав для зміни порядку виплати пенсії, з 01.01.2018 немає;
2) згідно затвердженого бюджету та внесених до нього змін, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 2021 рік Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області виділено 7591000,00грн, які профінансовані в повному обсязі. Згідно затвердженого бюджету та внесених до нього змін, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 2020 рік Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області виділено 4166200,00грн., які профінансовані в повному обсязі. Впродовж 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області погашено заборгованість з пенсійних виплат за рішеннями суду 262 особам на суму 7,59млн.грн. Щодо надання інформації про розподіл та витрату коштів, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів на 2020 - 2021 роки, то підготовка відповіді на звернення в цій частині потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення нової інформації шляхом арифметичних дій, що не підпадає під ознаки норм Закону України «Про доступ до публічної інформації». Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не володіє запитуваною інформацією. Можливості надати списки, в запитуваному форматі, немає.
3) наказом по особовому складу командувача сухопутних військ Збройних Сил України № 318 від 13.09.2017, та наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 215 від 21.09.2017, позивача звільнено у запас за віком, розмір пенсії визначено як 62% (за 24 роки служби) відповідних сум грошового забезпечення. Зважаючи на вказане, підстав для проведення перерахунку розміру Вашої пенсії як звільненому «у відставку за станом здоров`я» з додаванням 5% немає.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що із змісту листа від 09.12.2021 за №11719-11358/М-04/8-1700/21 підтверджується належний розгляд та прийняття обґрунтованого рішення лише стосовного першого та третього питань, порушених позивачем у зверненні від 08.11.2021.
Щодо результати вирішення відповідачем питання другого у зверненні позивача від 08.11.2022, то суд зауважує, що відповідно до положень статті 15 Закону 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Суд звертає увагу на те, що такі підстави для відмову в задоволенні розгляду по суті питання другого звернення позивача від 08.11.2021, як необхідність виконання спеціальних дій, спрямованих на створення нової інформації шляхом арифметичних дій, що не підпадає під ознаки норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», не відповідають принципам та засадам законодавства про звернення громадян.
Орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви. При цьому, відповідь на звернення повинна бути повною, вичерпною, мотивованою і ґрунтуватися на положеннях законодавства.
Суд наголошує, що Закон №393/96-ВР регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Таким чином, відповідачем протиправно не розглянуто по суті питання друге, заявлене у зверненні від 08.11.2021, тобто суб`єкт владних повноважень не забезпечив виконання вимог статті 15 Закону № 393/96-ВР, чим допустив протиправну бездіяльність.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у вирішенні поставлених питань в зверненні від 08.11.2021, наданого у відповідності до норм Законом №393/96-ВР та зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача від 08.11.2021 з вирішенням поставлених питань у відповідності до норм Закону № 393/96-ВР, підлягають до задоволення лише в частині, що стосується розгляду та надання відповіді по суті відносно питання другого такого звернення.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років з урахуванням 5%, внаслідок звільнення за станом здоров`я, в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 29.09.2017 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з урахуванням 5%, внаслідок звільнення за станом здоров`я, в розмірі 67 % відповідних сум грошового забезпечення, то колегія суддів зазначає наступне.
Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини у названій частині є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Частиною першою статті 2 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
В свою чергу питання визначення розміру пенсії за вислугу років врегульовані статтею 13 Закону №2262-ХІІ.
Пунктом «а» частини першої названої статті (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) було передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Таким чином, право на призначення пенсії в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення набувають лише особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я.
Разом з тим, з наявної у справі копії витягу із наказу (по особовому складу) командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 13.09.2017 № 318 та наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.09.2017 № 215 слідує, що позивач був звільнений з військової служби на підставі частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я у запас, а не у відставку, тому відповідача не була правових підстав при призначенні останньому пенсії за вислугу років з 29.09.2017 обчислювати її розмір на рівні 55% відповідних сум грошового забезпечення.
Щодо вимог позивача про зобов`язання виплатити 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, за період з 01.01.2018 по 04.03.2019, то колегія суддів зазначає, що вони підлягають до задоволення з огляду на наступне.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 (далі - Постанова №103), з преамбули якої вбачається постановлення останньої на виконання частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII.
Пунктом 1 Постанови №103 встановлено перерахування пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-XII до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року, відповідно до Постанови № 704.
Пунктом 2 Постанови № 103 визначено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом)) проводити з 1 січня 2018 року в таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Постановою № 103 внесені також зміни до Порядку № 45, а саме:
- пункт 5 викладено в такій редакції: «Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням».
- додаток 2 до Порядку №45 викладено в новій редакції, в якій довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, не містить таких складових грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядок перерахунку пенсій врегульований розділом VIII «Порядок перерахунку пенсій» Закону № 2262-XII.
Перерахунок раніше призначених пенсій визначено частиною четвертою статті 63 цього Закону, за якою усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже, перерахунок раніше призначених пенсій визначено статтею 63 Закону №2262-XII. Кабінету Міністрів України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених указаною статтею.
Обчислення пенсії встановлюється статтею 43 Закону №2262-XII, яка має загальний характер та визначає вихідні дані відносно визначення грошового забезпечення для встановлення розміру як призначуваних пенсій, так і для перерахунку останніх.
Законодавець делегував уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.
Так, «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.
Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення «розміру» перерахунку пенсій.
При цьому, орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені статтею 43 Закону № 2262-XII.
До повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення. Натомість приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, розмір якого (а не його складові) може змінюватись Кабінетом Міністрів України.
Абзац 3 статті 1-1 Закону №2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Конституційний Суд України у Рішенні від 13 травня 2015 року за № 4-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону №2262-XII наголосив на тому, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.
Таким чином, суд зазначає, що обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом №2262-XII, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.
Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.
Так у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та № 71378/10) ЄСПЛ вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя: наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).
Відповідно до статті 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами оскаржувані пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.
Аналогічну правову позицію висловлювала і Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13 січня 2021 року у зразковій справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 537/5837/14-а.
У вказаній справі суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.
Отже, з урахуванням вимог статті 7 КАС, а також того, що Верховний Суд постановою від 12 листопада 2019 року у справі № 826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон № 2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.
Така правова позиція була в черговий раз підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19 (провадження 11-325апп21).
З огляду на викладене, позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01.01.2018 на підставі Закону №2262-ХІІ, з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії саме з 01.01.2018, а не з моменту набрання 05.03.2019 законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладений в постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №580/3993/19, яка є останньою практикою Верховного Суду та підлягає обов`язковому врахуванню судом при вирішенні даної справи.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги за період з 01.01.2018 по 04.03.2019 не підлягають задоволенню, натомість наявні підстави для повного задоволення позову.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про часткове задоволення позовних вимоги з наведених вище підстав.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі №380/15343/21 – скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України і Рівненській області у наданні недостовірної та неповної інформації, із наданням відмови у задоволенні пункту 2 запиту на інформацію ОСОБА_1 від 05.03.2022 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №939-VІ
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 відповідь на пункт 2 запит від 05.03.2022 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у наданні недостовірної та неповної інформації, із наданням відмови у задоволенні пункту 3 запиту на інформацію ОСОБА_1 від 07.03.2022 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 відповідь на пункт 3 запит від 07.03.2022 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VІ.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у вирішенні питання другого, поставленого у зверненні ОСОБА_1 від 08.11.2021, наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути та вирішити по суті питання друге, поставлене у зверненні ОСОБА_1 від 08.11.2021, наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії (основних видів грошового забезпечення) ОСОБА_1 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 01.01.2018 по 04.03.2019.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	С. М. Кузьмич