ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року	Львів	Справа № 380/10925/22 пров. № А/857/14374/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року, головуючий суддя – Кухар Н.А., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити дії,- 

                                                     В С Т А Н О В И В:

В серпні 2022 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу у розмірі 70% від грошового забезпечення; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.12.2019 року відповідно до довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України за №22/06-1250у від 17.03.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 року, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» у розмірі 90% від загального розміру грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області під час здійснення перерахунку пенсії з 01 грудня 2019 року зменшило розмір грошового забезпечення з 90% до 70%. Позивач вважав такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення в належному відсотковому розмірі, а тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із цим позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку та виплаті пенсії з 01.12.2019 року відповідно до довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 17.03.2021 №22/6-1250у; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату з 01.12.2019 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% сум грошового забезпечення відповідно до довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 17.03.2021 року №22/6-1250у, з урахуванням виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову в цій частині, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що факт обмеження максимального розміру пенсії підтверджується довідкою про перерахунок пенсії, відтак матеріалами справи підтверджено факт порушених прав позивача.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позивач 20.04.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою в якій просив провести перерахунок пенсії за вислугу років з 01.12.2019 року, на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 17.03.2021 року №22/6-1250у про розмір грошового забезпечення, станом на 19.11.2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та раніше виплачених сум.
Листом Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.05.2021 року повідомило позивача на його заяву від 20.04.2021року  про те, що перерахунок його пенсії не проведений, оскільки відсутні правові підстави для перерахунку, зокрема прийняття Кабінетом міністрів України рішення про підвищення грошового забезпечення.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року у справі №380/10274/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення перерахунку пенсії на підставі нової довідки «Про розмір грошового забезпечення» ОСОБА_1 станом на 19.11.2019 року, що враховується для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 (в редакції до внесення до неї змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб») із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) і премії для здійснення з 01.12.2019 року перерахунку довічної пенсії позивача за вислугу років; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року, на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 17.03.2021 року №22/6-1250у про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та раніше виплачених сум; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
На виконання вищевказаного рішення суду Головним управлінням ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 17.03.2021 року №22/6-1250у. Під час перерахунку пенсії з 01.12.2019 року відповідачем зменшено основний відсотковий розмір пенсії позивача за вислугу років до 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмежено максимальним розміром пенсії.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що призначена та виплачувана позивачу до проведення перерахунку пенсій, пенсія за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення не підлягає зменшенню під час проведення перерахунку його пенсії у випадку зміни видів чи розмірів грошових виплат відповідної категорії військовослужбовців, які відбулися після призначення пенсії, адже це не передбачено законом. При цьому відповідачем ще не проведено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 17.03.2021 №22/6-1250у, виходячи з 90% від сум грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, відтак позовна вимога про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року позивачу без обмеження максимальним розміром є передчасною.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із Законом України від 24.12.2015 року № 848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 43 Закону № 2262-XII доповнено частиною 7 про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року.
Обґрунтовуючи свої висновки, Конституційний Суд України вказав, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Так, згідно із абз. 1 п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, зокрема, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, зокрема, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20.12.2016 року нечинною є ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 року № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.10.2020 року у справі № 522/16881/17, від 09.11.2020 року у справі № 813/678/18.
За встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що законних підстав для обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність не було.
Як підтверджується матеріалами справи, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року у справі №380/10274/21, з 01.12.2019 року та зменшив основний розмір пенсії позивача з 90% на 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії. 
При цьому, як видно з протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 01.06.2022 року його розмір пенсії обмежено максимальним розміром пенсії (а.с. 17). Вказане також підтверджується Розрахунком на доплату пенсії ОСОБА_1 (а.с. 18) та відповіддю відповідача від 22.07.2022 року. 
Відтак помилковим є висновок суду попередньої інстанції про те, що розмір пенсії позивача не перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Таким чином, висновок суду попередньої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимоги в цій частині не відповідає нормам матеріального права, є помилковим, відтак колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції частково відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню в частині відмовлених позовних вимог з прийняттям нового в цій частині, яким адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №380/10925/22 в частині відмовлених позовних вимог – скасувати та прийняти нову постанову в цій частині, якою адміністративний позов задовольнити повністю.
Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.12.2019 року відповідно до довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України за №22/06-1250у від 17.03.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 року, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» у розмірі 90% від загального розміру грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький