ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 листопада 2022 року           справа №200/1634/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року (повне судове рішення складено 11 серпня 2022 року у м. Слов`янську) у справі № 200/1634/22 (суддя в І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому позивач просила суд: 
визнати протиправними дії відповідача щодо припинення пенсійних виплат за вислугу років; 
скасувати розпорядження від 24.09.2021 відповідача щодо припинення позивачу, пенсійних виплат за вислугу років; 
скасувати Рішення відповідача від 25.11.2021 № 5711/16-16 про відмову в призначені пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу; 
зобов`язати відповідача призначити та відновити позивачу, пенсійні виплати за вислугу років з урахуванням страхового стажу за період роботи на посаді методиста з 01.03.1997 по 25.08.1997 з 07.09.2021 (день подачі заяви про призначення пенсії). 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 07.09.2021 було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти. Страховий стаж обчислений у відповідності до ст. 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) склав 32 роки 06 місяців 20 днів, в тому числі спеціальний стаж врахований по 11.10.2017 - 27 років 07 місяців 11 днів. Після повернення справи до відповідача з невідомих позивачу підстав була проведена контрольна перевірка призначених пенсійних справ відповідачем було виявлено, що при призначені пенсії за вислугу років до спеціального стажу безпідставно враховано періоди роботи по спеціальностям, які не передбачені законом, а саме: з 31.08.1988 по 10.09.1989 на посаді помічника вихователя; з 01.03.1997 по 25.08.1997 на посаді методиста, у зв`язку з цим, спеціальний стаж позивача станом на 11.10.2017 склав 26 років 01 місяць 05 днів, що не вистачає до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Розпорядженням від 24.09.2021 виплату пенсії за вислугу років позивачу  було припинено з 07.09.2021 у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу. Про припинення пенсійних виплат позивачу стало відомо лише на початку грудня, лише після письмового звернення була надана відповідь від 02.12.2021 № 0500-1520-8/117382.
Позивач заперечувала проти таких дій відповідача, вважала такі дії необґрунтованими, незаконними та противоправними.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.09.2021 щодо припинення ОСОБА_1 , пенсійних виплат за вислугу років.
Зобов`язано відповідача відновити позивачу, пенсійні виплати за вислугу років з 07.09.2021 з дня припинення.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апелянт зазначив, що суд І інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи для прийняття рішення суду за всіма принципами здійснення правосуддя.
Вказав, що права на пенсію позивач не має, оскільки не вистачає спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років. З причини незаконного призначення пенсії, виплата пенсії була припинена.
Перелік закладів і установ освіти і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено Постановою КМУ від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі – Постанова № 909). Даним переліком чітко визначено, що праця в позашкільних навчальних закладах таких категорій посад, як директори та їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами) художні керівники, керівники гуртків, секцій студій та інших форм гурткової роботи мають право на пенсію за вислугу років.
Зазначений перелік є сталим та вільному трактуванню не підлягає. В даному переліку відсутня посада методиста як така, яка дає право на пенсію за вислугу років у відповідності до ст. ст. 52, 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-ХІІ). Тобто до спірних правовідносин застосовується Постанова № 909.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
ОСОБА_1 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
07.09.2021 позивач через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України надала заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону № 1788-ХІІ. До заяви були долучені документи, зокрема трудова книжка від 31.08.1988. Аналіз наданої 07.09.2021 заяви та документів проводився відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області.
За результатами розгляду наявних документів та даних персоніфікованого обліку позивачу з 07.09.2021 було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти. Дана обставина визнається сторонами.
Страховий стаж обчислений у відповідності до ст. 24 Закону № 1058-IV склав 32 роки 06 місяців 20 день (врахований по 08.07.2021), в тому числі спеціальний стаж врахований по 11.10.2017 - 27 років 07 місяців 11 днів.
Як вказано у листі відповідача від 23.12.2021 № 0500/1502-8/ НОМЕР_2 , при контрольній перевірці призначених пенсійних справ відділом перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Донецькій області було виявлено, що при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 до спеціального стажу безпідставно враховано періоди роботи по спеціальностям, які не передбачені Постановою № 909 (із змінами), а саме: з 31.08.1988 по 10.09.1989 на посаді помічника вихователя; з 01.03.1997 по 25.08.1997 на посаді методиста.
У зв`язку з викладеним, спеціальний стаж ОСОБА_1 станом на 11.10.2017 склав 26 років 01 місяць 05 днів, що не вистачає до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Відповідач вказував, що розпорядженням від 24.09.2021 виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 було припинено з 07.09.2021 у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу.
Листом №0 500-1520-8/117382 від 02.12.2021 позивача було повідомлено про припинення виплати пенсії за вислугу років.
Розпорядженням від 24.09.2021 виплату пенсії позивачу припинено, пенсійну справу № 057050008900 закрито «9» з 07.09.2021 до з`ясування.
Як зазначено у листі від 02.12.2021 19666-17012/П-15/8-0500/21, відповідач повідомив позивача про те, що рішенням № 5711/16-16 від 25.11.2021 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до Закону № 1058-IV, в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.
Будучи незгодною із відмовою відповідача зарахувати до її стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років періоду її роботи з 01.03.1997 по 25.08.1997 на посаді методиста у яслах-садку позивач звернулась до суду із цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно п.2-1 р. XV Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст. ст. 52, 54 та 55 Закону № 1788-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення .
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається КМУ, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 01.01.2016 мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абз.1та 2 цього пункту.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 у справі № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. «а» ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (далі - Закон № 911-VIII). Положення п. «а» ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213 та № 911, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ відновлено у попередній редакції, відповідно до якої: право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається КМУ, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років.
Таким чином, у зв`язку із винесенням Конституційним Судом України рішення від 04.06.2019 у справі №2-р/2019, працівники освіти мають право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. е ст. 55 Закону № 1788-ХІІ за умови наявності необхідного спеціального стажу роботи станом на: з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; за переліком, що затверджується у порядку, який визначається КМУ, незалежно від досягнення певного віку.
Спірним питанням в межах цієї справи є віднесення до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, періоду роботи позивача з 01.03.1997 по 25.08.1997 у яслах-садку № 79 на посаді методиста.
Згідно з Постановою № 909 до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Згідно ст. 28 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача на посаді методиста (далі - Закон № 1060-ХІІ), система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Ст.19 Закону № 1060-ХІІ передбачено, що наукове і методичне забезпечення освіти здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, Національна Академія наук України, Національна академія педагогічних наук, центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, вищі навчальні заклади, академічні, галузеві науково-дослідні інститути, заклади післядипломної освіти, інші науково-методичні і методичні установи у взаємодії з відповідними підприємствами, творчими спілками, асоціаціями, товариствами, громадськими науковими організаціями.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 14 Закону № 1060-ХІІ, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування створюються відповідні органи управління освітою, діяльність яких спрямовується, зокрема, на організацію навчально-методичного забезпечення навчальних закладів, вдосконалення професійної кваліфікації педагогічних працівників, їх перепідготовку та атестацію у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти.
Пунктом 25 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі - Закон № 2145-VIII) передбачено, що система освіти - сукупність складників освіти, рівнів і ступенів освіти, кваліфікацій, освітніх програм, стандартів освіти, ліцензійних умов, закладів освіти та інших суб`єктів освітньої діяльності, учасників освітнього процесу, органів управління у сфері освіти, а також нормативно-правових актів, що регулюють відносини між ними.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 75 Закону № 2145-VIII наукове і методичне забезпечення освіти здійснюють центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, Національна академія наук України, національні галузеві академії наук України, органи із забезпечення якості освіти, центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані заклади освіти, академічні, галузеві науково-дослідні інститути, заклади освіти, інші науково-методичні та методичні установи у взаємодії з відповідними підприємствами, творчими спілками, асоціаціями, товариствами, громадськими об`єднаннями, у тому числі фаховими організаціями (професійними асоціаціями), об`єднаннями роботодавців, незалежними установами оцінювання та забезпечення якості освіти.
Разом із цим, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 60 Закону № 2145-VIII робочий час педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, виховної, методичної, організаційної роботи та іншої педагогічної діяльності, передбаченої трудовим договором. Робочий час науково-педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, методичної, наукової, організаційної роботи.
Постановою КМУ від 14.06.2000 № 963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до яких, зокрема, віднесено посади директора (завідувача) навчально-методичної, методичної, науково-методичної установи, їх заступників з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи, завідувача навчально-методичного кабінету (лабораторії), а також посади методиста та вихователя-методиста.
Постановою КМУ від 30.08.2002 № 1298 затверджено Схему тарифних розрядів посад керівних, наукових, науково-педагогічних, педагогічних працівників, професіоналів, фахівців та інших працівників бюджетних установ, закладів та організацій, відповідно до якої посада методиста відноситься до переліку посад педагогічних працівників.
Отже, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що стаж роботи позивача на посаді методиста у яслах-садку № 79 має бути зараховано до спеціального стажу роботи за вислугу років.
Враховуючи те, що позивачу спірний період працювала на посадах, прямо передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, й на посадах педагогічного працівника позашкільного навчального закладу, тобто має необхідний педагогічний стаж, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.
Подібна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 639/714/17.
Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При вирішені цього спору суд керується ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Критерій "прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.
Як вже зазначалось, за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії ГУ ПФУ в Вінницькій області з 07.09.2021 було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти.
Розпорядженням ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.09.2021 виплату пенсії позивачу припинено, пенсійну справу № 057050008900 закрито «9» з 07.09.2021 до з`ясування. 
Вказане розпорядження відповідача не містить жодного обґрунтування.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
Отже, оскаржуване розпорядження складено без врахування розтлумачених критеріїв, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, враховуючи ч.2 ст.9 КАС України, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача відновити позивачу, пенсійні виплати за вислугу років з 07.09.2021 з дня припинення.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням відповідного способу захисту порушеного права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року в справі № 200/1634/22 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 01 листопада 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін
                                                                                          
                                                                                                        Т. Г. Гаврищук