ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3469/22 Справа № 207/861/19 	  	Головуючий у першій інстанції: Подобєд О. К. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , третя особа - служба у справах дітей виконавчий комітет Кам`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4  до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей виконавчий комітет Кам`янської міської ради, про виключення відомостей з актового запису про народження дитини,– 
ВСТАНОВИЛА:
В березні 2019 року позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - служба у справах дітей виконавчий комітет Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів, обґрунтовуючи це тим, що відповідачі за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2012 року батьки дитини не піклуються про дитину, не займаються її вихованням, не турбуються про стан її здоров`я, дитина проживає разом з нею та дідусем, які тривалий час надають дитині належний догляд та турботу. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачі не надають, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не спілкуються з нею. Тому позивачка просила позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити опіку над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і призначити ОСОБА_1 її опікуном; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
У квітні 2019 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом посилаючи на те, що він не є біологічним батьком дитини. Тому, ОСОБА_4 просив виключити із актового запису від 11 серпня 2011 року за №470 в книзі реєстрації народжень Баглійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції відомості про ОСОБА_4 як батька ОСОБА_5 .
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа- служба у справах дітей виконавчий комітет Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна – відмовлено у повному обсязі. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей виконавчий комітет Кам`янської міської ради про виключення відомостей, як батька з актового запису про народження дитини – задоволено у повному обсязі. Виключено із актового запису від 11 серпня 2011 року за №470 в книзі реєстрації народжень Баглійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції відомості про ОСОБА_4 як батька ОСОБА_5 . Зобов`язано орган опіки та піклування виконавчий комітет Кам`янської міської ради здійснювати контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до своєї малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 3 (трьох) років починаючи з дня вступу рішення в законну силу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати по оплаті судовий збір та правничу допомогу у розмірі 11390 (одинадцять тисяч триста дев`яносто) гривень 04 копійки.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 , призначення опікуна та ухвалення у скасованій частині нового судового рішення про задоволення первісного позову у вказаній частині. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без присутності позивача та її представника. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно 21.04.2018 року Південним районним у місті Кам`янське відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №470, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком дитини зазначений ОСОБА_4 , матір`ю – ОСОБА_3 (а.с. 24 т.1).
Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2014 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с. 48 т.1)
Відповідно до довідки №2, яка видана головою квартального комітету, неповнолітня ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1 з 2013 року та по теперішній час (а.с. 28 т.1).
Згідно характеристики №40 від 31.07.2018, виданої КЗО “ДНЗ (ясла-садок) №182 ДМР , зокрема, за час відвідування ОСОБА_5 дитячого садка, вихованням дитини займалися дідусь та бабуся, культурно виховані, доброзичливі, відповідальні люди, приймають активну участь у житті закладу, своєчасно сплачують за харчування та забирають дитину з дитячого садочку. Дуже люблять свою онуку (а.с. 17 т.1).
Відповідно до характеристики учня 1-Б класу, виданої КЗО «СЗШ №91» ДМР , зокрема, ОСОБА_5 показала себе як вихована, доброзичлива, відповідальна дитина. Має достатньої високий рівень знань, необхідний для її віку. Дитину, навіть, на підготовчі заняття приводив дідусь. Ні тата, ні мами ніхто ніколи не бачив. Тільки дідусь і бабуся займаються вихованням і навчанням онучки. Дуже люблять її. Вони разом з ОСОБА_7 приймають активну участь в житті класу (а.с. 16 т.1).
З ату обстеження житлово-побутових умов для проживання малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що власником домоволодіння є ОСОБА_1 , зареєстровані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 . Зареєстровані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_9 фактично не мешкають у даному домоволодінні близько 7 років поспіль. Житлово-побутові умови для проживання дитини задовільні (а.с. 226-227 т.1)
Відповідно до листа КНП “Центр первинної медико-санітарної допомоги №3” №100/1-02 від 22.06.2020, за інформацією сімейного лікаря ОСОБА_10 дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 з народження. ОСОБА_1 з народження опікується дитиною, відвідує лікаря, виконує лікарські рекомендації. Дитина проходить профілактичні огляди. На диспансерному обліку не перебуває (а.с. 100 т.2).
Відповідно до довідки психолога ОСОБА_11 від 13.07.2020 малолітня ОСОБА_12 зазначила, що стосунки з матір`ю не підтримує, має виважене бажання проживати разом з дідусем та бабусею (а.с. 120 т.2).
Згідно психологічного висновку за результатами опитування дитини ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Кам`янське, дитина має однобоку інформацію про свою матір, спирається на слова бабусі. Дитина ізольована від спілкування з матір`ю і це суперечить її інтересам. Дитина має бажання поспілкуватися з матір`ю та з`ясувати чому мати її покинула і взагалі, чи так це було насправді (а.с. 245-246 т.2).
Згідно висновку Виконавчого комітету КМР №8-вих20/497 від 20.07.2020 позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно неповнолітньої ОСОБА_13 є доцільним (а.с. 112-113 т. 2).
Відповідно до довідки КЗ “КМЛ №1” ДОР від 13.06.2019, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за медичною допомогою не зверталась (а.с. 146 т.1).
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 , який є психотерапевтом та пояснив, що під час консультації з неповнолітньою ОСОБА_5 він зробив висновок, що дитина ОСОБА_5 має бажання проживати з дідусем та бабусею.
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що позивачку за первісним позовом ОСОБА_1 та її чоловіка знає, близько 15 років. З слів ОСОБА_15 знає, що неповнолітня дитина ОСОБА_5 проживає разом з нею, мати дитини участі у вихованні не приймає.
Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).
Виходячи з викладеного та інтересів дитини, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків без поважних причин, не встановлено   і свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками; приймаючи до уваги бажання відповідачки відновити спілкування з донькою; враховуючи, що законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, – колегіядійшла висновку про відсутність підстав для застосування виключного заходу – позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Самий лише факт тривалого неспілкування відповідачки з донькою не є безумовною підставою для позбавлення матері її батьківських прав відносно дитини. 
Крім того, оскільки батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків матері і дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав.
Разом із тим, суд першої інстанції, виходячи з інтересів дитини, обґрунтовано попередив відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання доньки і поклав на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_5 з народження проживає разом із бабусею і дідусем та не бачиться із матір`ю не є підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачка не довела.
Покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 не спростовують правильність висновків районного суду.
Відсутність підстав для задоволення первісного позову про позбавлення батьківських прав зумовлює відмову у задоволенні похідної позовної вимоги про призначення опікуна малолітньої дитини.
Посилання апеляційної скарги на те, що місцевий суд надав неправильну оцінку обставинам справи та поданим сторонами доказам є необґрунтованими, оскільки місцевий суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову (в оскаржуваній частині), належним чином дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд звертає увагу, що, відповідно до змісту та вимог апеляційної скарги, рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року в частині задоволених зустрічних позовних вимог про виключення із актового запису від 11.082011 року за №470 в книзі реєстрації народжень Баглійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції відомості про ОСОБА_4 як батька ОСОБА_5 ; в частині первісного позову щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 - не оскаржується, тому апеляційний суд справу в цій частині не переглядає. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Встановивши наявність підстав для відмови у задоволенні первісних позовних вимог у повному обсязі та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивачки, колегія дійшла висновку, що судові витрати позивачки не підлягають стягненню на її користь.
Таким чином, колегія дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року в оскаржуваній частині – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова