Постанова
Іменем України
 
07 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 350/1320/19
провадження № 61-4375св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Перегінська селищна рада Калуського району Івано-Франківської області, державний реєстратор - приватний нотаріус Кренців Віктор Зеновійович, державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради Локатир Борис Михайлович, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Томин О. О., Пнівчук О. В., Девляшевського В. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, державного реєстратора - приватного нотаріуса Кренціва В. З., державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради Локатира Б. М., Головного

управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (далі - 
ГУ Держгеокадастру), ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі, скасування права власності на земельну ділянку, визнання договору дарування недійсним.
 
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказував, що його дід ОСОБА_4 і баба ОСОБА_5 побудували будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок складався з двох кімнат, які розділяв коридор. У цьому будинку народилися його мати, її сестра та брати, а пізніше - він та його четверо дітей.
 
Із материним братом ОСОБА_6 у цьому будинку проживала як дружини 
(без реєстрації шлюбу) ОСОБА_7 . Під час Другої світової війни ОСОБА_6 загинув, а ОСОБА_7 залишилась проживати у цьому будинку і згодом вийшла заміж за ОСОБА_8 , з яким, зі згоди його діда, на тій же земельній ділянці, на якій був розташований старий будинок, побудували будинок 
з господарськими будівлями, в якому й проживали до смерті, однак 
у визначеному законом порядку забудову не оформили.
 
Також ОСОБА_1 зазначав, що спершу він зі своїми дітьми проживав у старому будинку на АДРЕСА_1 , в одній з двох кімнат, а в 1980 році в межах земельної ділянки, виділеної для будівництва і обслуговування будинку 
на АДРЕСА_1 , побудував новий будинок, якому в подальшому була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 , де проживає зі своєю сім`єю до цього часу.
 
Його мати залишилась проживати у старому будинку і після смерті батьків (його діда та баби), продовживши користуватись майном, прийняла його у спадок. Після смерті матері (померла у 1999 році) він прийняв спадщину у вигляді  
1/2 частини цього будинку, вступивши у фактичне володіння цим майном. 
 
Після смерті дружини ОСОБА_7 , вважаючи, що набув право на будинок 
на АДРЕСА_1 в порядку спадкування, хоча і не встиг отримати правовстановлювальні документи, ОСОБА_8 заповів вказане нерухоме майно відповідачеві у цій справі ОСОБА_2 .
 
Після смерті його матері у старому будинку ніхто не проживав.
 
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області 
від 17 травня 2013 року у справі № 913/65/2012 задоволено позов ОСОБА_2 
до нього, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання права власності 
на спадкове майно, визнано за ОСОБА_2 право власності на будинок
 
з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 , у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на цей 
же будинок у порядку спадкування відмовлено.
 
Вважаючи, що йому належить 1/2 частина будинку на АДРЕСА_1 , 
у вересні 2014 року він звернувся до Ясенської сільської ради із заявою про встановлення меж між земельними ділянками, на яких розташовані належні йому та ОСОБА_2 половини цього будинку.
 
14 вересня 2014 року земельна комісія Ясенської сільської ради провела розмежування цих земельних ділянок. 
 
Згідно з виготовленою технічною документацією із землеустрою площа належної йому земельної ділянки з урахуванням тієї частини, на якій розташований новий будинок, становить 0,2219 га; площа земельної ділянки ОСОБА_2 - 0,1452 га. Межа між земельними ділянками проведена по спільній межі будівель між суміжними землекористувачами.
 
Рішенням Ясенської сільської ради від 14 грудня 2014 року № 20 затверджено акт земельно-узгоджувальної комісії від 14 вересня 2014, яким встановлено межу між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яка проходить по межі належного вказаним особам зблокованого будинку.
 
Отримавши вказане рішення, він заклав бетонний фундамент під огорожу 
за визначеною межею, який примикає з обох боків до належної йому частини будинку, яка підлягає знесенню.
 
Не погодившись із вказаним рішенням Ясенської сільської ради, ОСОБА_2 оскаржила його до суду.
 
Рішенням Рожнятівського районного суду від 07 липня 2015 року у справі 
№ 350/67/15-ц визнано незаконною відмову ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , 
ОСОБА_12 як суміжних землекористувачів за адресою: 
АДРЕСА_1 , погодити акт обстеження та показу меж земельної ділянки (акт визначення та погодження меж земельної ділянки) ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1452 га за вказаною адресою. Визнано право ОСОБА_2 
на завершення розпочатої ОСОБА_8 процедури приватизації земельної ділянки площею 0,1452 га на її ім`я без погодження акта обстеження та показу меж земельної ділянки (акта визначення та погодження меж земельної ділянки) із суміжними землекористувачами, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та отримання свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку згідно з розмежуванням належної

ОСОБА_8 земельної ділянки з ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , встановленим актом виносу земельної ділянки та план-схемою виносу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 
що затверджені Ясенською сільською радою 27.12.1993. Зобов`язано Ясенську сільську раду Рожнятівського району звернутися до суду з позовом 
до ОСОБА_1 про знесення самовільного будівництва на АДРЕСА_1 . Скасовано рішення Ясенської сільської ради від 14 грудня 2014 року про затвердження акта земельно-узгоджувальної комісії від 14 вересня 
2014 року про розмежування між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , рішення Ясенської сільської ради від 17 травня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд 
на АДРЕСА_2 та пункту 2 рішення Ясенської сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», яким встановлено, що межа між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проходить відповідно до акта розмежування, затвердженого рішенням сільської ради від 14 грудня 2014 року.
 
22 грудня 2017 року за ОСОБА_2 зареєструвала право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1452 га з урахуванням вказаних судових рішень. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2624886701:008:0091.
 
Постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц рішення Рожнятівського районного суду від 07 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2016 року скасовано. У частині позовних вимог ОСОБА_2 про зобов`язання Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області звернутися до суду з позовом про знесення самовільного будівництва ухвалено нове рішення про відмову 
в задоволенні позову. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Рожнятівського районного суду від 13 липня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про залишення позову у цій справі без розгляду.
 
Таким чином, рішення суду, на підставі якого за ОСОБА_2 проведено реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку, скасоване, а провадження 
у цій справі припинено.
 
Позивач зазначав, що реєстрація права власності на земельну ділянку 
за ОСОБА_2 порушує його право на вільне володіння належною йому земельною ділянкою на АДРЕСА_1 , унеможливлює реєстрацію права власності на цю земельну ділянку, оскільки належна 
ОСОБА_2 суміжна земельна ділянка має межі, які накладаються на його земельну ділянку.
 
Кадастровий номер належній йому земельній ділянці може бути присвоєний лише після скасування у Державному земельному кадастрі реєстрації належної відповідачеві земельної ділянки.
 
З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно йому стало відомо, що ОСОБА_2 за договором дарування від 19 червня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом 
Кренців В. З., подарувала земельну ділянку площею 0,1452 га ОСОБА_3 . 
 
Позивач вважає, що договір дарування слід визнати недійсним, оскільки 
ОСОБА_2 знала про те, що рішення суду, на підставі якого вона зареєструвала право власності на цю земельну ділянку, скасоване, отже, вона не мала права розпоряджатися цим майном. 
 
З огляду на викладене позивач просив:
1)     скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1452 га 
на АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва 
і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2624886701:01:008:0091, власник ОСОБА_2 , 
у Державному земельному кадастрі; 
2)     скасувати державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку 
у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 
3)     визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, 19 червня 
2019 року посвідчений приватним нотаріусом Кренців В. З., на підставі якого ОСОБА_2 подарувала вказану земельну ділянку ОСОБА_3 .
 
Ухвалою Рожнятівського районного суду від 04 вересня 2019 року замінено первісного відповідача - державного реєстратора Рожнятівської селищної ради належними відповідачами: державним реєстратором - приватним нотаріусом Кренцівим В. З., державним реєстратором Брошнів-Осадської селищної ради Локатирем Б. М.
 
Ухвалою Рожнятівського районного суду від 19.07.2021 замінено у справі співвідповідача Ясенську сільську раду Рожнятівського району на Перегінську селищну раду Калуського району Івано-Франківської області.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області 
від 28 жовтня 2021 року позов задоволено.
 
Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1452 га 
на АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2624886701:01:008:0091, власник ОСОБА_2 , у Державному земельному кадастрі. 
 
Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1452 га на АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2624886701:01:008:0091, власник ОСОБА_2 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
 
Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, посвідчений 19 червня 2019 року приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кренців В. З., серія та номер 44.
 
Стягнено в солідарному порядку з ОСОБА_2 , Перегінської селищної ради Рожнятівського району, державного реєстратора приватного нотаріуса Кренців В. З., державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради Локатир Б. М., Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 304,80 грн судових витрат.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, 
що державна реєстрація земельної ділянки ОСОБА_2 з подальшим внесенням відомостей до Державного земельного кадастру була проведена на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване, а позовна заява залишена без розгляду.
 
У зв`язку з проведенням державної реєстрації зазначеної земельної ділянки позивач на теперішній час позбавлений можливості внести відомості 
до Державного земельного кадастру про свою земельну ділянку, 
що є порушенням його прав. 
 
Суд першої інстанції вважав, що оскільки державна реєстрація права власності земельної ділянки від 22 грудня 2017 року проведена державним реєстратором 
з порушенням вимог діючого законодавства, спірна земельна ділянка 
не є об`єктом цивільних прав та не могла бути об`єктом договору дарування, 
з огляду на що ОСОБА_2 не мала права розпоряджатись нею шляхом відчуження на користь ОСОБА_3 за договором дарування.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області 
від 28 жовтня 2021 року скасовано, прийнято нову постанову про відмову 
в задоволенні позову.
 
Відмовляючи в задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі та скасування права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, апеляційний суд вважав, що позивач не довів порушення його прав діями відповідача, пов`язаними з реєстрацією права власності на земельну ділянку.
 
Рішення від 17 травня 2015 року щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд на АДРЕСА_2 та від 14 грудня 2014 року щодо затвердження акта земельно-узгоджувальної комісії від 14 вересня 
2014 року про розмежування земельних ділянок сусідів ОСОБА_1 
та ОСОБА_2 , на які посилається позивач на підтвердження факту порушення його прав, не доводять, що у нього виникло право на спірну земельну ділянку.
 
Натомість ОСОБА_2 до подання позову у цій справі на підставі рішення Ясенської сільської ради від 29 квітня 2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі 
(на місцевості) оформила право власності на належну їй земельну ділянку площею 0,1452 га (кадастровий номер 2624886701:008:0091) для будівництва 
і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 
в АДРЕСА_1 .
 
Відмовляючи в задоволенні вимоги про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, апеляційний суд вважав, що ця вимога є похідною й у разі відмови в задоволені основної вимоги також не підлягає задоволенню.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У травня 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, 
в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського апеляційного суду 
від 18 квітня 2022 року і залишити в силі рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2021 року.
 
Посилається на неправомірність висновків апеляційного суду щодо відсутності 
у нього права на оскарження рішень щодо належної відповідачеві ОСОБА_2 земельної ділянки, оскільки, на його думку, у ОСОБА_2 також відсутнє право 
на цю земельну ділянку через скасування судових рішень, на підставі яких таке право виникло.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що апеляційний суд застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду 
від 01 липня2021 року у справі № 570/6345/18, від 10 лютого 2022 року у справі № 673/532/19, від 21 січня 2022 року у справі № 673/533/19, від 28 березня 
2018 року у справі № 681/1039/15-ц, від 20 березня 2019 року у справі 
№ 350/67/15-ц тощо.
 
Вважає, що апеляційний суд неправильно визначив характер спірних правовідносин, внаслідок чого неправомірно послався на правові висновки, наведені у вказаних вище постановах Верховного Суду.
 
Вважає, що відповідач приватизувала земельну ділянку на підставі скасованих рішень, а судовий спір щодо визнання права на приватизацію припинила. 
На думку заявника, апеляційний суд повинен був застосовувати правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 
№ 350/67/15-ц за позовом ОСОБА_2 .
 
Доводи інших учасників справи
 
У поясненнях на касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області вказує на безпідставність її доводів та просить у її задоволенні відмовити.
 
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 не погоджується з її доводами і просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного - без змін.
 
Звертає увагу на те, що, як і встановлено судами, технічну документацію 
із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки 
в натурі (на місцевості) площею 0,1452 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на 
АДРЕСА_1 їй затверджено та передано у власність вказану земельну ділянку рішенням Ясенської сільської ради від 29 квітня 2018 року, а не на підставі рішення суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц як зазначає 
у касаційній скарзі ОСОБА_1 .
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року справу призначено 
до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження 
без повідомлення учасників справи в складі колегії з п`яти суддів.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку з господарськими спорудами на АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва на забудову в сільських населених пунктах Івано-Франківської області від 12 травня 1980 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 лютого 2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06 лютого 2008 року.
 
Відповідач ОСОБА_2 згідно з витягу з Державного реєстру речових прав 
на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 серпня 2013 року 
є власником житлового будинку на АДРЕСА_1 в порядку спадкування 
за заповітом після смерті ОСОБА_8 на підставі рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2013 року. 
 
Рішенням Ясенської сільської ради від 24 грудня 1993 року ОСОБА_8 було надано дозвіл на приватизацію земельних ділянок площею до 0,85 га: до 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, до 0,25 га - 
для обслуговування житлового будинку.
 
Відповідно до акта про винос земельної ділянки в натурі на місцевості 
від 27 грудня 1993 року винесено в натурі земельну ділянку площею 0,23 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, виконано план-схему зазначеної земельної ділянки.
 
Згідно з актом земельно-узгоджувальної комісії Ясенської сільської ради щодо питання суміжного землекористування між сусідами ОСОБА_2 , 
ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 25 липня 2014 року комісія вважала за можливе виготовлення ОСОБА_2 державного акта на право приватної власності без підпису суміжних землекористувачів ОСОБА_1 , 
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . 
 
Рішенням Ясенської сільської ради від 14 грудня 2014 року затверджено акт земельно-узгоджувальної комісії від 14 вересня 2014 року про розмежування земельних ділянок сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за умовами якого комісія запропонувала встановити розмежування земельних ділянок ОСОБА_1 
та ОСОБА_2 за спільною межею будівель; рекомендовано сторонам внести зміни у план-схеми земельних ділянок та подати на розгляд комісії.
 
Рішенням Ясенської сільської ради від 17 травня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд 
на АДРЕСА_2 . Пунктом 2 цього рішення визначено, що межа між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходить відповідно до акта розмежування, затвердженого рішенням сесії від 14 грудня 2014 року № 20.
 
Рішенням Ясенської сільської ради від 17 травня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,1452 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд 
на АДРЕСА_1 . Пунктом 2 цього рішення визначено, що межа між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходить відповідно до акта розмежування, затвердженого рішенням сесії від 14 грудня 2014 року № 20.
 
Технічна документація із землеустрою на замовлення ОСОБА_2 виготовлена 
у 2016 році.
 
Рішенням Ясенської сільської ради від 29 квітня 2018 року ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1452 га, кадастровий номер 2624886701:008:0091, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на 
АДРЕСА_1 та передано у власність цю земельну ділянку, про що внесено відомості до Державного земельного кадастру.
 
Згідно з інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно 
та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19 червня 2019 року № 170926923 державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області ОСОБА_13 провів 
за ОСОБА_2 державну реєстрацію права власності на земельну ділянку 
з кадастровим номером 2624886701:01:008:0091, площею 0,1452 га, номер запису про право власності 24151566, рішення про державну реєстрацію прав 
та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 26 грудня 2017 року, індексний номер: 38957594.
 
19 червня 2019 року ОСОБА_2 подарувала належну їй земельну ділянку ОСОБА_3 .
 
Також суд при розгляді цієї справи встановив, що рішенням Рожнятівського районного суду від 07 липня 2015 року у цивільній справі № 350/67/15-ц 
за позовом ОСОБА_2 до Ясенської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано незаконною відмову ОСОБА_1 , ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 як суміжних землекористувачів за адресою АДРЕСА_1 погодити акт обстеження та показу меж земельної ділянки (акт визначення та погодження меж земельної ділянки) ОСОБА_2 
на земельну ділянку площею 0,1452 га за адресою: 
АДРЕСА_1 . Визнано право ОСОБА_2 на завершення розпочатої 
ОСОБА_8 процедури приватизації земельної ділянки площею 0,1452 га на її ім`я, за адресою: АДРЕСА_1 без погодження акта обстеження та показу меж земельної ділянки (акта визначення та погодження меж земельної ділянки) із суміжними землекористувачами, для будівництва 
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 
та отримання свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку згідно 
з розмежуванням належної ОСОБА_8 земельної ділянки з ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , встановленим актом виносу земельної ділянки 
та планом-схемою виносу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що затверджені Ясенською сільською радою 
27 грудня 1993 року. Зобов`язано Ясенську сільську раду Рожнятівського району звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення самовільного будівництва на АДРЕСА_1 . Скасовано рішення Ясенської сільської ради від 14 грудня 2014 року про затвердження акта земельно-узгоджувальної комісії від 14 вересня 2014 року про розмежування між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , рішення Ясенської сільської ради від 17 травня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель 
та споруд на АДРЕСА_2 та пункт 2 рішення Ясенської сільської ради

«Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», яким встановлено, що межа між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходить відповідно до акта розмежування, затвердженого рішенням від 14 грудня 
2014 року.
 
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 07 травня 2015 року - без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц рішення Рожнятівського районного суду від 07 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2016 року скасовано у частині позовних вимог ОСОБА_2 про зобов`язання Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області звернутися до суду з позовом про знесення самовільного будівництва та ухвалено нове рішення про відмову 
у задоволенні позову в цій частині, в іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Рожнятівського районного суду від 13 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до Ясенської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання протиправними дій сільської ради, визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування рішень сесії Ясенської сільської ради залишено без розгляду.
 
Листом ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 23 травня 
2019 року № К-3/0-0.27-3/138-19 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2624886701:01:008:0091 в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_2 , оскільки рішення Верховного Суду від 20 березня 2019 року не містить зобов`язального характеру щодо скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки.
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки 
у державному земельному кадастрі, скасування права власності на земельну ділянку, визнання договору дарування недійсним.
 
Відомостей про те, що ОСОБА_1 на реалізацію рішення Ясенської сільської ради від 17 травня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок 
в натурі (на місцевості)» виготовив технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та зареєстрував право власності на земельну ділянку у цій справі немає.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
В ухвалі Верховного Суду від 13 червня 2022 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Звертаючись до суду з цим позовом, основною підставою ОСОБА_1 зазначав те, що постановою Великої Палати Верховного Суду у справі 350/67/15-ц 
за позовом ОСОБА_2 до Ясенської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання протиправними дій, визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування рішень скасовано рішення, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 
 
ОСОБА_1 вважав, що в його користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель 
та споруд на АДРЕСА_2 , межа між його ділянкою та ділянкою відповідача проходить за спільною межею будівлі на АДРЕСА_1 , однак реєстрація ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку для будівництва 
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1452 га порушує його права на вільне володіння належною йому земельною ділянкою, унеможливлює реєстрацію права власності на таку земельну ділянку, оскільки суміжна земельна ділянка ОСОБА_2 має межі, які накладаються на його земельну ділянку.
 
Аналогічні доводи ОСОБА_1 наводить і в касаційній скарзі, а саме посилається на неправомірність висновків апеляційного суду щодо відсутності 
у нього права на оскарження рішень щодо земельної ділянки відповідача 
ОСОБА_2 , оскільки, на його думку, у ОСОБА_2 не виникло право на земельну ділянку через скасування судових рішень, на підставі яких таке право виникло.
 
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, 
що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, 
що не стосуються предмета доказування.
 
Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному 
та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази 
не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність 
і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду 
за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).
 
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які 
ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем 
і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності 
на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
 
Підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначені статтею 116 ЗК України, а у статті 118 ЗК України врегульовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
 
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки, звертається 
з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно 
до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
 
Тобто за змістом закону, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, 
що обумовлюються угодою сторін.
 
Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки 
як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (стаття 79-1 ЗК України).
 
Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або 
у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України).
 
Підставою відмови у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів 
та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
 
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.
 
Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
 
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування 
та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).
 
Факт користування земельною ділянкою та право власності на неї має підтверджуватись відповідними правовстановлюючими документами.
 
Якщо земельна ділянка одержана у власність або у тимчасове користування, 
в тому числі на умовах оренди, у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, то права на такі земельні ділянки зберігаються (пункт 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).
 
Статтями 22, 23 ЗК України 1990 року, статтею 125 ЗК України (2001 року) визначено, що право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.
 
У цій справ правильним є висновок апеляційного суду про те, що позивач 
не довів достатніми та допустимими доказами наявність у нього права 
на земельну ділянку, на яку, на його думку, накладається земельна ділянка відповідача, адже суду не надано відомостей про встановлення землевпорядною організацією меж його земельної ділянки в натурі 
(на місцевості) на підставі рішення органу місцевого самоврядування, 
як не надано й державного акта про право власності чи право постійного користування на цю земельну ділянку.
 
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд повинен був взяти до уваги судові рішення у справі № 350/67/15-ц, на увагу не заслуговують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту цих судових рішень, норм матеріального права та обставин отримання ОСОБА_2 прав власності 
на земельну ділянку.
 
У поданому ОСОБА_2 позові у справі № 350/67/15-ц ставилась вимога: скасувати рішення Ясенської сільської ради від 14 грудня 2014 року про затвердження акта земельно-узгоджувальної комісії від 14 вересня 2014 року про розмежування земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; рішення Ясенської сільської ради від 17 травня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд 
на АДРЕСА_2 ; та пункту 2 цього рішення сільської ради, яким встановлено, що межа між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходить відповідно до акта розмежування, затвердженого рішенням сільської ради від 14 грудня 2014 року.
 
Саме у цій частині позов залишено без розгляду, тобто всі наведені вище рішення сільської ради: про надання дозволу на виготовлення технічної документації, про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), про затвердження акта земельно-узгоджувальної комісії 
від 14 вересня 2014 року про розмежування земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є чинними.
 
З огляду на вказане безпідставними є доводи касаційної скарги про те, 
що апеляційний суд неправомірно послався на правові висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 350/67/15-ц.
 
Також, як правильно встановив апеляційний суд, дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,1452 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 надано ОСОБА_2 рішенням Ясенської сільської ради від 17 травня 2015 року, технічна документація 
із землеустрою за замовленням ОСОБА_2 виготовлена у 2016 році, 
а затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1452 га за кадастровим номером 2624886701:008:0091 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на 
АДРЕСА_1 і передано у власність вищевказану земельну ділянку, про що внесено відомості до Державного земельного кадастру, рішенням Ясенської сільської ради від 29 квітня 2018 року.
 
Таким чином, ураховуючи, що право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку виникло правомірно, натомість у ОСОБА_1 на час отримання ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку такого права не виникло, слід погодитись 
із висновком апеляційного суду про недоведеність порушення прав позивача. При цьому апеляційний суд правильно вказав, що рішення сільської ради, на які посилається ОСОБА_1 , від 17 травня 2015 року щодо надання йому дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га на АДРЕСА_2 та від 14 грудня 2014 року щодо затвердження акта земельно-узгоджувальної комісії 
від 14 вересня 2014 року про розмежування земельних ділянок сусідів 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не свідчать про те, що у нього виникло право власності, яке могло б бути порушене.
 
Тобто у розумінні статей 116, 122 ЗК України ОСОБА_1 не довів достатніми 
і допустимими доказами а ні наявність у нього права на земельну ділянку, на яку, згідно з його доводами, накладається земельна ділянка відповідача, 
а ні наявність права постійного користування на таку земельну ділянку, не надав відомостей про затвердження рішенням органу місцевого самоврядування технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2219 га, а також наявність у нього державного акта про право власності чи про встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не має можливості зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, є його припущенням.
 
Доводи щодо неправильного встановлення апеляційним судом характеру правовідносин між сторонами у цій справі, внаслідок чого - неправильного застосування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01 липня 2021 року у справі № 570/6345/18, від 10 лютого 2022 року у справі 
№ 673/532/19, від 21 січня 2022 року у справі № 673/533/19, від 28 березня 
2018 року у справі № 681/1039/15-ц, від 20 березня 2019 року у справі 
№ 350/67/15-ц тощо на увагу не заслуговують, оскільки ухвалені у цій справі рішення не суперечать цим висновкам.
 
Зокрема, щодо посилання на постанову Верховного Суду від 28 березня 
2018 року усправі № 681/1039/15-ц, то у цій постанові вказано, що при ухваленні рішення щодо задоволення позову суд дійшов правильного висновку про необізнаність позивача про визначення суміжних меж земельної ділянки, конфігурацію спірної земельної ділянки, її конкретні розміри між поворотними точками та загальну площу, а також про те що при приватизації земельної ділянки нею частково приватизована земельна ділянка позивача, тобто виготовлення матеріалів технічної документації із землеустрою, зокрема встановлення меж земельної ділянки на місцевості, закріплення їх межовими знаками була проведена із порушеннями вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, а документи про розмір земельної ділянки, зокрема дані земельно-шнурової книги, свідчили, що у законному користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,14 га, та що передача їй у власність земельної ділянки площею 0,15 га відбулась за рахунок включення до її складу частини земельної ділянки, якою користується інша особа, що призвело до порушення прав позивача. 
 
У справі, що переглядається, позивач був повідомлений про наявність меж земельних ділянок, обізнаний про матеріали технічної документації 
із землеустрою відповідача, до того ж у її користуванні перебувала земельна ділянки площею 0,1452 га і право власності за нею зареєстроване на земельну ділянку саме з такою площею.
 
При вирішенні цієї справи апеляційний суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, повно і всебічно дослідив матеріали справи 
та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, правильно застосував закон, що їх регулює.
 
Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, 
на законність судового рішення не впливають.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення 
є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів 
не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді:	М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко	
 	В. М. Коротун