ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/925/22  Номер провадження 33/814/1247/22	Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

Категорія ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника – адвоката Павлюченка В.Г. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 серпня 2022 року,

в с т а н о в и в:
Постановою судді 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. 
Стягнуто судовий збір. 
Постановою судді Дейнеко О.В. визнаний винуватим у тому, що він 12.03.2022 о 22.00 год. по вул. Центральній в с. Богодарівка Лубенського району Полтавської області керував транспортним засобом ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, хитка хода. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР.
Не погодившись з вказаним рішенням судді, захисник в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, так як справа не містить доказів його вини.
Зазначає, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 12.03.2022 о 22.00 год., тобто дві години, встановлені для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння закінчилися о 24.00 год. 12.03.2022. Протокол складений о 2.40 год. 13.03.2022. Тому вважає протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом.
З відеозапису не видно, чи був пристрій для проходження огляду, не зазначався та не демонструвався цей пристрій, не встановлено, який саме працівник поліції пропонує проводити огляд.
Вважає направлення працівника поліції неналежним доказом, так як з моменту зупинки водія до оформлення направлення пройшло 4 години 40 хвилин та ОСОБА_1 не було відомо про наявність цього направлення. При цьому в матеріалах справи відсутні докази перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, відмови від проходження огляду на місці зупинки чи в медичному закладі, оскільки суд не допитав свідків.
Стверджує, що суд окрім встановлення відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, встановив порушення п. 2.9 ПДР -керування в стані алкогольного сп`яніння, тобто вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказав, що судом не встановлено обставини зупинки транспортного засобу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків. 
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Вказані вимоги закону суддею місцевого суду під час розгляду матеріалу щодо ОСОБА_1 були виконані в повному обсязі. 
Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на докази, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі; відеозаписом та іншими матеріалами. 
Оцінивши зазначені докази, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
З відеозапису вбачається, що на запитання працівників поліції хто керував транспортним засобом, відповів чоловік, який представився ОСОБА_1 , при цьому повідомив, що він вживав алкогольні напої та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків. З протоколом про адміністративне правопорушення ознайомився, що також зафіксовано на відеозаписі. 
Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 поставив свій підпис та власноручно написав пояснення, що він випив 200 грам горілки.
На підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII поліція згідно з покладеними на неї завданнями, серед іншого, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п.2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Працівники патрульної поліції, у разі наявності ознак, проводять огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спільний наказ МОЗ і МВС від 09.11.2015 р. №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Відповідно до цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
– запах алкоголю з порожнини рота;
– порушення координації рухів;
– порушення мови;
– виражене тремтіння пальців рук;
– різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
– поведінка, що не відповідає обстановці.
Тобто, встановивши вказані ознаки, працівники поліції зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд.
На підставі п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Сам факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його захисником в апеляційній скарзі не оспорюється.
Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, так як ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та суддя суду першої інстанції правильно встановила обставини вчинення адміністративного правопорушення, пославшись на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР.
Більше того, з відеозапису вбачається, що сам ОСОБА_1 працівникам поліції та у протоколі зазначав про вживання спиртних напоїв, тому працівниками поліції правильно встановлено та зазначено у протоколі про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння.
Відмову ОСОБА_1 від проходження на стан алкогольного сп`яніння було зафіксовано на відеозаписі в присутності двох свідків, яких видно на записі та які засвідчили обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення шляхом підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Не заперечував проти обставин, викладених в протоколі і сам ОСОБА_1 , який підписав протокол без будь-яких зауважень до нього.
Будь-яких клопотань про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_1 та його захисник не заявляли, тому підстави для забезпечення їх участі під час розгляду справи відсутні.
Не встановлено під час розгляду й порушень з боку працівників поліції під час фіксування адміністративного правопорушення та сторона захисту не надає апеляційному суду даних про такі порушення.
Отже доводи захисника про відсутність доказів адміністративного правопорушення є безпідставними. 
При цьому суддею правильно вказано, що пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння поза межами 2-х годин після зупинки, не вказує на порушення процедури та не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, а враховуючи, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходженні огляду, такі твердження захисника не мають відношення до вчиненого правопорушення.
Доводи захисника про відсутність демонстрації приладу для проходження огляду взагалі не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, так як така демонстрація не передбачена, та не спростовують факту відмови від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Не знайшли підтвердження і доводи захисника про те, що пройти огляд ОСОБА_1 запропоновано невстановленою особою, так як з відеозапису вбачається, що працівник поліції спершу представився ОСОБА_1 та іншим особам після чого запропонував пройти огляд, цим же поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення, копію якого надано особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є правильним.
З огляду на вказане, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
За таких підстав, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Павлюченка В.Г. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Герасименко