СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року                                    м. Харків                        Справа № 913/864/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя  Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" (вх. № 1025 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 17.08.2022 у справі №913/864/21, ухвалене у приміщенні Господарського суду Луганської області суддею Корнієнко В.В., повний текст складено 25.08.2022,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН", м. Нікополь Дніпропетровської області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО", м. Сєвєродонецьк Луганської області,
про вчинення певних дій та стягнення 2657071,03 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 17.08.2022 у справі №913/864/21 позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ "НВО "СЗХНО" вчинити дії щодо вивезення товару: труби безшовні холодно та теплодеформовані з корозійностійкої сталі ГОСТ 9941-81, марка сталі 10Х17Н13М3Т, розмір 57вх2,5вх1410кр, кількість 5,386 тонн, 1.590,480 метрів, зі складу ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН". Стягнуто з ТОВ "НВО "СЗХНО" на користь ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" борг у сумі 1851707,00 грн, пеню у сумі 79707,75 грн, десять процентів річних у сумі 342469,82 грн, інфляційні нарахування у сумі 246165,31 грн, судовий збір у сумі 40070,78 грн. У решті позову (про стягнення пені у сумі 113780,77 грн, десяти процентів річних у сумі 12884,16 грн та інфляційних втрат у сумі 10356,22 грн) відмовлено.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення в частині стягнення з ТОВ "НВО "СЗХНО" на користь ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" боргу у сумі 1851707,00 грн, пені у сумі 79707,75 грн, десять процентів річних у сумі 342469,82 грн, інфляційних нарахувань у сумі 246165,31 грн, судовий збір в сумі 40070,78 грн, а також в частині зобов`язання ТОВ "НВО "СЗХНО вчинити дії щодо вивезення товару: труби безшовні холодно та теплодеформовані з корозійностійкої сталі ГОСТ 9941-81, марка сталі 10Х17Н13М3Т, розмір 57вх2,5вх1410кр, кількість 5,386 тонн, 1.590,480 метрів, зі складу ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН", та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Водночас, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення ТОВ "НВО "СЗХНО на користь ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" пені у сумі 113780,77 грн, десяти процентів річних у сумі 12884,16 грн та інфляційних втрат у сумі 10356,22 грн залишити без змін.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" (вх. № 1025 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 17.08.2022 у справі №913/864/21; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 10.11.2022, для подання заяв, клопотань, тощо - до 14.11.2022 та роз`яснено про можливість надіслання документів на офіційну адресу електронної пошти суду (inbox@eag.court.ua) з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи або з використанням програми "Електронний суд".
10.11.2022 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний Суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 7023), в якому позивач заперечує проти доводів апелянта, просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області від 17.08.2022 у справі №913/864/21 без змін. Також позивач просив долучити до матеріалів справи копію листа № КО/148 від 25.10.2022р. від ТОВ "НВО "СЗХНО" на ім`я ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН".
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2022, зокрема, призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" (вх. № 1025 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 17.08.2022 у справі №913/864/21, до розгляду на 13 грудня 2022 року о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132, про що повідомлено учасників справи; доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.
21.11.2022 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО", в якому заявник, посилаючись на неотримання відзиву на апеляційну скаргу, просить суд надіслати на електронну адресу відповідача скан-копію відзиву позивача на апеляційну скаргу та докази його надсилання на адресу відповідача. 
05.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" надало додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких наводить додаткові доводи в обґрунтування вимог скарги та посилається на практику Верховного Суду, яка, за твердженням апелянта, безпідставно не була врахована місцевим господарським судом.
Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" звернулося із заявою про поновлення процесуального строку, в якій зазначає, що 23.11.2022 судом було завантажено до кабінету ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" в підсистемі "Електронний суд" відзив на апеляційну скаргу з додатками, однак після чергової масової ракетної атаки країни-агресора по об`єктах критичної інфраструктури України було спричинено блекаут та аварійне відключення всіх атомних електростанцій України, через що навіть до сьогоднішнього дня не на всій території нашої держави наразі відновлено електропостачання, водопостачання, теплопостачання та не налаштовано мобільний та інтернет-зв`язок, що позбавило ТОВ «НВО» СЗХНО» можливості надати додаткові письмові пояснення та процесуальні документи після отримання відзиву на апеляційну скаргу у раніше встановлені строки. Із посиланням на вказані обставини заявник просить суд прийняти до розгляду вищезазначені додаткові пояснення.
07.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" надало заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" про поновлення процесуального строку, в яких зазначає, що відзив на апеляційну скаргу було надіслано відповідачеві 10.11.2022 через програму «Електронний суд»; наявність перебоїв у роботі програми «Електронний суд», на які посилається відповідач, ним не підтверджено належним чином (відповідними доказами); вимоги, зазначені відповідачем в додаткових поясненнях до апеляційної скарги, є доповненнями до апеляційної скарги, однак відповідач не заявляв клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження. Із посиланням на вказані обставини позивач просить суд відмовити заявнику (відповідачу) в задоволенні заяви про поновлення процесуального строку для подання додаткових пояснень.
06.12.2022 та 07.12.2022 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" та від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" Толстик Оксани Богданівни надійшли заяви про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку (вх. №№ 7750, 7840). Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2022 вказані заяви задоволено.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.12.2022 взяли участь представники обох сторін (у режимі відеоконференції).
Розглянувши клопотання ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" про поновлення строку на подання додаткових пояснень до апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з доводами ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" про те, що фактично вказані пояснення є доповненнями до апеляційної скарги, оскільки в них наведено нові доводи. 
Зокрема, якщо в апеляційній скарзі відповідач зазначає лише про те, що позивач не виконав свого договірного зобов`язання щодо поставки товару і що у відповідача у зв`язку з цим відсутні підстави для здійснення оплати (відповідна позовна вимога, на думку заявника, є фактично вимогою про примусове стягнення попередньої оплати), то у додаткових поясненнях наполягає на тому, що у позивача взагалі були відсутні правові та договірні підстави для виготовлення товару, оскільки відповідач не виконав у повному обсязі такої необхідної умови як сплата коштів у розмірі 30% вартості замовленого товару, тим самим не підтверджуючи остаточного наміру для розміщення замовлення.
Частиною першою статті 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами 1, 2, статті 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Частиною 1 статті 256 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Аналіз змісту частини першої статті 266 та статті 118 ГПК України дозволяє зробити висновок про запровадження законодавцем процесуального імперативу стосовно залишення без розгляду судом доповнення чи зміни апеляційної скарги, поданих поза межами строку на апеляційне оскарження.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.01.2022 у справі №920/617/19.
Отже, колегія суддів зазначає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" про поновлення процесуального строку на подання доповнень до апеляційної скарги не підлягає задоволенню, оскільки відповідний строк, пропущений заявником, є граничним.
Посилання заявника на перебої з електропостачанням та інші наслідки ракетної атаки країни-агресора по об`єктах критичної інфраструктури України не можуть бути визнані належними аргументами, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" не доведено неможливості викладення як власних міркувань, так і висновків Верховного Суду, що містяться у доповненнях до апеляційної скарги, безпосередньо у скарзі, яку було подано ще у жовтні 2022 року (тобто до ракетної атаки, про яку зазначає відповідач).
За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без розгляду додаткових пояснень до апеляційної скарги, які надано апелянтом до суду 05.12.2022 і які за своїм змістом є доповненням до скарги.
Відповідно, з огляду на вищенаведені приписи ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог первісно поданої апеляційної скарги. 
Стосовно суті спору представники позивача та відповідача підтримали викладену ними письмово правову позицію.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.
19.12.2018 між ТОВ "Сентравіс Сейлс Юкрейн" (постачальник) і ТОВ "НВО "СЗХНО" (покупець) укладено договір №6030000790 (т.1, а.с.11) на поставку товару - трубної продукції в кількості і номенклатурі, які наведені в специфікаціях, відповідних додаткових угодах, що є невід`ємною частиною договору.
Згідно з п.10 договору, строк його дії - до 31.12.2019;  сторони не звільняються від виконання своїх обов`язків у частині рекламацій та врегулювання розрахунків між сторонами. 
Пунктом 11.1 договору визначено, що всі зміни та доповнення до нього дійсні лише за умови оформлення їх у письмовому вигляді і підписання повноважними представниками сторін і є невід`ємною частиною договору (за винятком випадків, передбачених цим договором та чинним законодавством).
Відповідно до договору, строки та порядок розрахунків, строк поставки партії товару обумовлюються сторонами додатково у відповідній додатковій угоді (пункти 3.1., 4.2. договору).
16.09.2019 сторони уклали додаткову угоду № 4  (т.1, а.с.17) до договору про постачання товару: труби безшовні холодно та теплодеформовані з корозійностійкої сталі ГОСТ 9941-81, марка сталі 10Х17Н13М3Т, розмір 57вх2,5вх1410кр, в кількості 5150 тонн, 1066 штук, на загальну суму 2057425,02 грн з ПДВ, що становить відповідний еквівалент зобов`язання в розмірі 83260,56 доларів США. Сторони визначили, що розрахунки проводяться за фактично поставлену кількість товару. Умови поставки - EXW м. Нікополь.
У пункті 3 додаткової угоди № 4 передбачено наступний порядок оплати товару:
- покупець перераховує на рахунок постачальника попередню оплату в розмірі 30% вартості товару по даній додатковій угоді до 30.09.2019 (включно) (п.п. 3.1. додаткової угоди №4); 
- доплату в розмірі 45% вартості товару по даній додатковій угоді покупець зобов`язується оплатити протягом 10 календарних днів від дати повідомлення про готовність товару до відвантаження, але не пізніше 22.12.2019 (включно) (п.п. 3.2. додаткової угоди № 4);
- решту 25% від вартості товару покупець має сплатити протягом 30 календарних днів від дати відвантаження постачальником товару, але у будь-якому випадку до 21.01.2020 (включно) (п.п. 3.3. додаткової угоди № 4).
Пунктами 4 та 5 додаткової угоди №4 сторони передбачили, що строк готовності товару до відвантаження/постачання - 22.12.2019 за умови дотримання порядку та строків оплати; покупець зобов`язується вивезти товар з території постачальника протягом 10 календарних днів з дати повідомлення постачальника про готовність товару до відвантаження/постачання.  
Отже, виходячи із загальної суми вартості товару, вказаної в додатковій угоді №4 (2057425,02 грн), покупець повинен був перерахувати попередню оплату в розмірі 617227,51 грн на умовах п.п. 3.1., 925841,26 грн на умовах п.п.3.2 та 514356,26 грн на умовах п.п.3.3 додаткової угоди №4.
Зобов`язання з оплати товару, передбачені п.п. 3.1. додаткової угоди № 4, покупець (відповідач) виконав лише частково і з порушенням встановлених строків, а саме, здійснив попередню оплату товару: 20.09.2019 в розмірі 100000,00 грн, 27.09.2019 в розмірі 100000,00 грн, 21.10.2019 в розмірі 100000,00 грн - усього на суму 300000,00 грн.
В подальшому між сторонами відбувалося листування стосовно виконання договору, однак ні відвантаження товару постачальником, ні його подальшу оплату покупцем не було здійснено. При цьому змін як до договору, так і до додаткової угоди №4 в порядку, передбаченому вищенаведеними приписами п. 11.1 договору, сторони не вносили.
Відповідні обставини, встановлені місцевим господарським судом, підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами в ході апеляційного провадження.
19.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" (постачальник) подало до господарського суду позовну заяву, в якій просило: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" (покупця) борг у сумі 1851707,00 грн по оплаті товару (труби металеві), які були підготовлені для поставки відповідачу за договором від 19.12.2018 № 6030000790, пеню в сумі 193578,93 грн, десять процентів річних в сумі 355353,98 грн та інфляційних нарахувань в сумі 256521,53 грн за прострочення платежів; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо вивезення товару (труб металевих) зі складу позивача.
В обґрунтування вказаних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" у позові та у відповіді на відзив на позовну заяву посилалося, зокрема, на листування між сторонами, зазначаючи про такі обставини:
- листом від 25.10.2019 (на електронну пошту) позивач повідомив відповідача про призупинення виробництва труб по додатковій угоді № 4 у зв`язку з недоотриманням авансу та просив доплатити аванс у строк до 28.10.2019 (т.1, а.с. 143);
- позивач листом від 28.11.2019 (на електронну пошту) також повідомив відповідача, що за його замовленням була закуплена заготовка в повному обсязі та що призупинення виробництва труб може лише на певний час затримати виконання зобов`язань відповідачем (т.1, а.с. 161);
- відповідач листом від 29.11.2019 № 11/546 повідомив позивача, що на даний момент йде переузгодження марки сталі та просив не поновлювати роботи з виконання замовлення за додатковою угодою № 4 до його письмового повідомлення (т.1, а.с. 144);
- позивач листом від 27.12.2019 № 0397 надав Відповідачу порівняльну характеристику та аналіз марок сталі (т.1, а.с. 158);
- позивач листом від 08.01.2020 № 0010 (на електронну пошту) повідомив відповідача про готовність товару, який був визначений у додатковій угоді № 4, до відвантаження: труба, розмір 57вх2,5вх1410кр, марка сталі 10Х17Н13М3Т, ГОСТ 9941-81, кількість 5,386 тонн, 1.590,480 метрів, вартість 2151707,00 грн (а.с. 22, 160);
- позивач листом від 13.01.2020 (на електронну пошту) просив відповідача повідомити про дату доплати та відвантаження товару (т.1, а.с. 160);
- позивач листом від 28.01.2020 (на електронну пошту) просив відповідача відповісти на попередні листи (т.1, а.с. 160);
- відповідач листом від 13.05.2020 № ОМТС/206 повідомив позивача, що ним ведуться переговори з ПАТ "АМКР" щодо труб, які виготовив позивач за договором (т.1, а.с. 157);
- позивач листом від 15.10.2020 № 0408 просив відповідача направити графік платежів за додатковою угодою № 4 (т.1, а.с.159);
- 24.12.2020 позивач направив відповідачу претензію вих. № 01-3-1393 з вимогами: до 31.12.2020 сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням відсотків за користування чужими грошовими коштами та інфляційних збитків, що складає 2315186,27 грн; вивезти замовлений товар відповідно до додаткової угоди № 4 в погоджені з постачальником строки (т.1, а.с.23);
- на зазначену претензію відповідачем було надано відповідь шляхом направлення двох листів: електронною поштою вих. № 2641 від 30.12.2020 з проханням продовжити строки для надання відповіді на претензію до 31.01.2021; поштовим відправленням вих. № 140 від 29.01.2021, в якому відповідач підтвердив чинність укладених договору від 16.12.2018 №6030000790 та додаткової угоди № 4 від 06.09.20219, розмір здійсненої попередньої оплати, але водночас не визнав нараховані штрафні санкції, розрахунок яких був доданий до претензії, а також зазначив про необґрунтованість вимоги про оплату боргу (решти вартості труб), посилаючись на ті обставини, що відповідач не направляв позивачу підтверджень про готовність отримати товар (т.1, а.с.31, 33).
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, суму основного боргу 1851707,00 грн визначено як різницю між сумою 2151707,00 грн (вартістю готового до відвантаження товару, вказаною в листі від 08.01.2020) та сумою 300000,00 грн (здійсненої відповідачем попередньої оплати).
Щодо нарахувань на вказану суму основного боргу, позивач зазначив, що відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, у зв`язку з чим, на підставі п. 6.2. договору та ст. 625 ЦК України несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також десять (встановлено договором) процентів річних від простроченої суми.
Пеню нараховано позивачем за три боргових періоди: з 01.10.2019 по 31.03.2020 (183 дні); 23.12.2019 по 22.06.2020 (183 дні); з 22.01.2020 по 21.07.2020 (182 дні). 
Проценти річних нараховано за періоди: з 01.10.2019 по 17.11.2021 (779 днів); з 23.12.2019 по 17.11.2021 (696 днів); з 22.01.2020 по 17.11.2021 (666 днів).
Інфляційні нарахування здійснено за періоди: листопад 2019 р. - жовтень 2021 р.; січень 2020 р. - жовтень 2021 р.; лютий 2020 р. - жовтень 2021 р.
В ході розгляду справи місцевим господарським судом відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд застосувати позовну давність до вимог по сплаті пені та відмовити в її стягненні у зв`язку зі спливом позовної давності.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 17.08.2022 у справі №913/864/21 позов задоволено частково, а саме, зобов`язано ТОВ "НВО "СЗХНО" вчинити дії щодо вивезення товару: труби безшовні холодно та теплодеформовані з корозійностійкої сталі ГОСТ 9941-81, марка сталі 10Х17Н13М3Т, розмір 57вх2,5вх1410кр, кількість 5,386 тонн, 1.590,480 метрів, зі складу ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН". Стягнуто з ТОВ "НВО "СЗХНО" на користь ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" борг у сумі 1851707 грн, пеню у сумі 79707,75 грн, десять процентів річних у сумі 342469,82 грн, інфляційні нарахування у сумі 246165,31 грн, судовий збір у сумі 40070,78 грн. У решті позову (про стягнення пені у сумі 113780,77 грн, десяти процентів річних у сумі 12884,16 грн та інфляційних втрат у сумі 10356,22 грн) відмовлено.
В обґрунтування задоволення позовних вимог про стягнення 1851707,00 грн основного боргу та про зобов`язання ТОВ "НВО "СЗХНО" вчинити дії щодо вивезення товару суд першої інстанції із посиланням на ті обставини, що договір та додаткова угода №4 не були припинені за домовленістю сторін, зазначив, що в порушення умов договору відповідач у встановлений договором строк вартість замовленого товару не сплатив, своє зобов`язання вивезти товар з території позивача не виконав, тоді як згідно зі ст.525, 526 ЦК України, ч.1 ст.193 ГК України, відповідні зобов`язання підлягають виконанню.
Господарський суд, погодившись із доводами позивача про те, що з відповідача підлягає стягненню пеня, передбачена договором за недотримання встановлених у ньому строків, а також інфляційні втрати і проценти річних у розмірі 10% відповідно до ст. 625 ЦК України та умов договору - водночас відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені за періоди до 12.03.2020: з 01.10.2019 по 11.03.2020 включно (перший борговий період); з 23.12.2019 по 11.03.2020 включно (другий борговий період); з 22.01.2019 по 11.03.2020 включно (третій борговий період) у зв`язку зі спливом позовної давності, зазначивши, що позовна давність за цими вимогами (про застосування якої було заявлено відповідачем) сплила ще до встановлення карантину, запровадженого у зв`язку з коронавірусною хворобою (COVID-19), також при розрахунку розміру пені за третій борговий період суд застосовував розмір боргу в сумі 537926,75 грн, а не 608636,23 грн (як було зазначено позивачем у розрахунку), окрім того, перевіривши надані позивачем розрахунки процентів річних та інфляційних нарахувань, місцевий господарський суд зазначив, що в задоволенні вимог про стягнення десяти процентів річних в сумі 12884,16 грн (до стягнення було заявлено 355353,98 грн), а також вимог про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 10356,22 грн (до стягнення було заявлено 256521,53 грн) слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю їх розрахунку.
В апеляційній скарзі відповідач наводить наступні доводи: із тексту судового рішення неможливо з`ясувати, якою нормою керувався суд першої інстанції, задовольняючи вимогу щодо оплати замовленого товару та щодо вивезення замовленого товару, та що взагалі означає словосполучення "замовлений товар". За твердженням апелянта, спір зводиться до питання, чи має право позивач вимагати від відповідача суму попередньої оплати за товар, який на момент вимоги ще не поставлений (має поставлятися у майбутньому). Відповідач зазначає, що норми ст.538 ЦК України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, не передбачають права позивача вимагати від відповідача здійснення попередньої оплати товару, оскільки вказаний обов`язок виконується відповідною стороною правовідношення добровільно, при цьому інша сторона за умови отримання попередньої оплати зобов`язана виконати свій обов`язок, а за умови неотримання - має право або виконати його, або діяти у межах, визначених ч. 3, 4 ст.538 ЦК України. Заявник скарги також вказує, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні взагалі не мотивовано підстав задоволення позовної вимоги про зобов`язання ТОВ "НВО "СЗХНО" вчинити дії щодо вивезення товару; на думку апелянта, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню, адже у відносинах сторін не має місця факт невиконання відповідачем вимоги позивача про таке вивезення. Щодо нарахувань на суму основного боргу (в частині задоволених місцевим господарським судом вимог) - відповідач заперечує проти правомірності їх стягнення, стверджуючи, що правовідносини сторін за договором та додатковою угодою №4 щодо обов`язку відповідача здійснити на користь позивача оплату грошової суми в розмірі 1851707,00 грн не є зобов`язанням у розумінні норм ч.1 ст.509 ЦК України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач стверджує, що ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" виконало свої зобов`язання по поставці товару відповідно до умов договору, повідомивши покупця офіційним листом вих. №0010 від 08.01.2020 про готовність товару до відвантаження, натомість відповідач не здійснив ніяких юридично значимих дій щодо прийняття товару за договором, в порушення умов п. 5 додаткової угоди № 4, яким визначено, що відповідач зобов`язується вивезти товар з території позивача протягом 10 календарних днів з дати повідомлення позивачем про готовність товару до відвантаження/поставки, тому, на думку позивача, відповідач допустив безпідставне зволікання із виконанням такого обов`язку. Міркування відповідача щодо тлумачення словосполучення "замовлений товар" позивач вважає недоречними та такими, що не мають юридичного значення для вирішення спору, оскільки буквальне розуміння використаних у договорі слів і виразів, при зверненні до їх текстуального контексту, дозволяє виявити однозначний сенс умов договору щодо поставки товару. Із посиланням на норми ч.4 ст.690 ЦК України позивач зазначає, що якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Також зазначений учасник справи наполягає на тому, що право позивача вимагати від відповідача повної оплати вартості товару до дати його поставки, як зазначає відповідач, у позивача виникло після того, як відповідач своєчасно не отримав товар, готовий до відвантаження. Стверджуючи, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, а відповідач порушив не тільки строки оплати, але й обов`язок щодо своєчасного отримання товару, ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" вважає, що вимоги по стягненню індексу інфляції, 10% річних та пені були застосовані на законних підставах.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач також повідомляє суд, що 26 жовтня 2022 року на електронну пошту представника позивача надійшов лист (копію якого додано до відзиву) від уповноваженої особи відповідача, з проханням до позивача підтвердити готовність товару до відвантаження та можливості здійснення приймання товару за кількістю та якістю. 
Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку вищевказане судове рішення (в оскаржуваній частині), в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
Предметом позову у даній справі є вимоги: про стягнення коштів, які, на думку позивача, є грошовим зобов`язанням відповідача, що виникло з договору поставки; про стягнення нарахувань на суму основного боргу у вигляді пені, процентів річних та інфляційних (із посиланням на відповідні норми договору та ст.625 ЦК України); а також про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо вивезення товару, обумовленого договором поставки, зі складу позивача.
З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору поставки (з додатковими угодами, що є його невід`ємною частиною), який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, положеннями § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.
Відповідно до частин 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця поставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі - продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно з частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з нормами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
При цьому, положення частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Таким чином, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.
Як вбачається із правової природи укладеного між позивачем і відповідачем договору та його змісту (з урахуванням додаткової угоди №4), сторонами визначено зустрічне виконання зобов`язання. Зокрема, ними було передбачено поставку на умовах часткової попередньої оплати.
Згідно з ч.1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідні правовідносини, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. 
Правилами зустрічного виконання зобов`язання, встановленими статтею 538 Цивільного кодексу України, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку.
У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (частина 3 статті 538 ЦК України).
Це правило має загальний характер та розповсюджується на будь-які зустрічні зобов`язання.
Відповідно до змісту додаткової угоди №4, якою сторони встановили певну послідовність та взаємну обумовленість дій покупця і постачальника, виконання зустрічних зобов`язань поділено на три етапи. 
Першим етапом визначено перерахування покупцем на рахунок постачальника попередньої оплати в розмірі 30% вартості товару по даній додатковій угоді до 30.09.2019. Усі подальші дії обох сторін (в тому числі і ті, строк вчинення яких обмежено певними граничними датами), фактично поставлено в залежність від своєчасності та повноти виконання покупцем вищевказаного обов`язку на першому етапі.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні та не спростовується сторонами в ході апеляційного провадження, договір не було розірвано чи змінено в установленому порядку.
Проте, як уже зазначалося, покупець виконав зобов`язання щодо здійснення попередньої оплати несвоєчасно і не в повному обсязі. З огляду на умови додаткової угоди №4, відповідне унеможливило виникнення у сторін зустрічних зобов`язань у визначені додатковою угодою строки. 
Як вбачається з листування сторін, їм іще у жовтні - листопаді 2019 року було відомо про те, що договірні строки виконання зустрічних зобов`язань не будуть дотримані ні покупцем, ні постачальником. 
Зокрема, листом від 25.10.2019 позивач повідомив відповідача про призупинення виробництва труб по додатковій угоді № 4 у зв`язку з недоотриманням авансу та просив доплатити аванс у строк до 28.10.2019; листом від 28.11.2019 позивач повідомив відповідача, що за його замовленням була закуплена заготовка в повному обсязі та що призупинення виробництва труб можливо лише на певний час; відповідач листом від 29.11.2019 № 11/546 повідомив позивача, що на даний момент йде переузгодження марки сталі та просив не поновлювати роботи з виконання замовлення за додатковою угодою № 4 до його письмового повідомлення. Відповідні обставини визнаються обома сторонами.
Позивач наполягає на тому, що ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" виконало свої зобов`язання по поставці товару відповідно до умов договору, повідомивши покупця офіційним листом вих. №0010 від 08.01.2020 про готовність товару до відвантаження, натомість відповідач не здійснив ніяких юридично значимих дій щодо прийняття товару за договором, в порушення умов п. 5 додаткової угоди № 4, яким визначено, що відповідач зобов`язується вивезти товар з території позивача протягом 10 календарних днів з дати повідомлення позивачем про готовність товару до відвантаження/поставки.
Відповідач в ході розгляду справи в суді першої інстанції не підтверджував факт отримання вищевказаного листа від 08.01.2020. В ході апеляційного провадження представник відповідача зазначав, що цей лист не було отримано ТОВ "НВО "СЗХНО" і що матеріали справи не містять доказів його направлення.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що на доказ направлення вказаного листа (т.1, а.с. 22) електронною поштою позивач надав суду першої інстанції роздруківку (т.1, а.с.160), відповідно до якої на електронну адресу ТОВ "НВО "СЗХНО" 08.01.2020 було направлено повідомлення про готовність труб до відвантаження.
У відповідності до приписів ч.5 ст. 96 ГПК України, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не надавалося суду першої та апеляційної інстанції оригіналів електронних доказів на підтвердження того, що 08.01.2020 позивач направив на електронну адресу відповідача саме той лист, копію якого ним додано до позову і в якому йдеться про готовність товару, передбаченого у додатковій угоді № 4, до відвантаження: труба, розмір 57вх2,5вх1410кр, марка сталі 10Х17Н13М3Т, ГОСТ 9941-81, кількість 5,386 тонн, 1.590,480 метрів, вартість 2151707,00 грн (т.1, а.с.22). 
Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Щодо паперової копії відповідного доказу (т.1, а.с.160), колегія суддів зазначає, що вказаний документ не є скріншотом електронного листування сторін, а являє собою текстову роздруківку, яка не містить реквізитів у вигляді інформації щодо поштової програми або вебсервісу, за допомогою якої було здійснено відправку електронної пошти та роздруківку цієї паперової копії. Також вказана копія не містить інформації про наявність вкладень у вигляді файлу будь-якого формату, що могло б свідчити про направлення відповідачеві 08.01.2020 листа, на який посилається позивач (т.1, а.с.22), та не містить сповіщення про доставку електронного листа адресатові.
Тобто обставини, які входять у предмет доказування в даній справі, із вищенаведеної паперової копії електронного доказу встановити неможливо. Суд апеляційної інстанції додатково враховує, що, як вбачається з матеріалів справи, роздруківку щодо відправлення електронного листа позивач надав суду першої інстанції не разом із позовною заявою та копією вказаного листа, а пізніше, при поданні відповіді на відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти тверджень позивача про виникнення у ТОВ "НВО "СЗХНО" обов`язку з вивезення товару та оплати його вартості.
Отже, оскільки відповідач заперечує факт отримання вказаного листа, колегія суддів зазначає, що позивач не підтвердив належними доказами посилань на те, що ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" поінформувало покупця офіційним листом вих. №0010 від 08.01.2020 про готовність товару до відвантаження, а відтак, колегія суддів не визнає переконливими аргументами посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на ст.664 ЦК України, відповідно до якої товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. 
Відповідно, у покупця за таких обставин не виникло ні права на отримання товару (оскільки можливість реалізації цього права договірними умовами поставлено в залежність від здійснення попередньої оплати у встановленому розмірі у строк до 30.09.2019), ні безумовного обов`язку щодо його отримання, враховуючи, що позивачем не доведено належними доказами факту направлення відповідачеві повідомлення про готовність товару до відвантаження.  
Тому суд апеляційної інстанції вважає передчасним висновок місцевого господарського суду про те, що з 08.01.2020 слід відраховувати передбачений додатковою угодою №4 десятиденний строк для здійснення покупцем доплати в розмірі 45% вартості товару та для вивезення товару з території постачальника. 
Доказів настання події, з якою додатковою угодою №4 пов`язано виникнення у відповідача обов`язку сплатити решту 25% від вартості товару, а саме, факту відвантаження постачальником товару, матеріали справи також не містять. В ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції обома сторонами підтверджено, що товар покупцеві не передавався. 
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Посилання позивача на визначені додатковою угодою граничні календарні дати виконання зобов`язань колегія суддів не вважає переконливими аргументами, оскільки, як уже зазначалося, саме виконання покупцем обов`язку щодо здійснення часткової попередньої оплати, згідно з додатковою угодою №4 (оплати в розмірі 30% вартості товару до 30.09.2019), сторони встановили як визначальну умову для виконання своїх зустрічних зобов`язань на подальших етапах. 
Однак такої умови відповідачем дотримано не було, внаслідок чого і позивач підтвердив, що до правовідносин сторін не застосовуються строки, передбачені додатковою угодою №4. Зокрема, позивач стверджував, що направив відповідачеві повідомлення про готовність товару до відвантаження 08.01.2020, тоді як у додатковій угоді №4 було встановлено кінцевий термін для вчинення такої дії - 22.12.2019.
Посилання позивача на те, що ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" скористалося правом на зупинення виконання свого обов`язку за договором (в порядку ч. 3 - 4 ст.538 ЦК України) вищенаведених обставин не змінюють. Також позивачем не мотивовано наявності підстав для подальшого поновлення виконання ним відповідного обов`язку (враховуючи, що після 21.10.2019 відповідач не здійснював жодних платежів за договором).
У відповіді на позовну заяву ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" наполягало на тому, що оскільки у відповідності до п.3.3 додаткової угоди №4 решту 25% від вартості товару покупець має сплатити протягом 30 календарних днів від дати відвантаження постачальником товару, але у будь-якому випадку до 21.01.2020 (включно), то це, на думку позивача, суттєвий момент, який встановлює кінцевий строк для оплати, незважаючи на факт відвантаження товару.
Тобто фактично позовні вимоги в частині основного боргу в розмірі 1851707,00 грн є за своєю правовою природою вимогами про зобов`язання відповідача здійснити попередню оплату за товар, який на момент пред`явлення такої вимоги не був поставлений (про що обґрунтовано зазначає відповідач в апеляційній скарзі).
Однак, згідно з вимогами закону (стаття 538 ЦК України), у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає, а нездійснення ним на свій ризик поставки товару без попередньої оплати не надає продавцю права вимагати оплати такого товару. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 903/333/17, від 08.08.2018 у справі № 904/10083/15, від 20.05.2019 у справі №908/523/18, від 03.09.2019 у справі № 910/2849/18, від 29.01.2020 у справі №903/154/19, від 25.02.2020 у справі № 922/1705/19, від 01.04.2021 у справі №910/5206/20.
Зокрема, у постанові від 25.02.2020 у справі №922/1705/19 Верховний Суд зазначив, що стаття 693 Цивільного кодексу України регулює питання "попередньої оплати" товару, з якої вбачається, що "попередньою оплатою" визначається встановлений договором обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем; у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу; оскільки, як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, сторони узгодили, що оплата товару здійснюється у формі попередньої оплати, тому заявлена до стягнення в позові сума заборгованості є саме попередньою оплатою за товар і ця оплата мала бути здійснена до прийняття товару покупцем, при цьому, судами попередніх інстанцій не встановлено, що матеріали справи містять докази передачі продавцем товару покупцю та перехід (набуття) покупцем права власності на товар на умовах, визначених договором; отже, за зазначеними вимогами закону (стаття 538 Цивільного кодексу України), у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає, а нездійснення ним на свій ризик поставки товару без попередньої оплати, не надає продавцю права вимагати оплати такого товару, однак під час розгляду первісного позову, судами не було враховано зазначеного висновку Верховного Суду щодо застосування статей 538, 692, 693 Цивільного кодексу України, внаслідок чого суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення заборгованості за договором і, як наслідок, стягнення пені та 3% річних.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що оскільки сторони не відмовилися від виконання договору, то позивач мав право очікувати від відповідача здійснення попередньої оплати за обумовлений договором товар і поза межами визначених додатковою угодою №4 термінів, але водночас правові підстави для примусового стягнення такої оплати відсутні.
Відповідно, відсутні і підстави для задоволення похідних позовних вимог в частині 79707,75 грн пені, 342469,82 грн річних, а також інфляційних нарахувань у сумі 246165,31 грн, які було стягнуто оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ТОВ "НВО "СЗХНО" вчинити дії щодо вивезення товару зі складу ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН", колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. 
Разом з тим, у даній справі позивач просив суд зобов`язати відповідача вчинити дії щодо вивезення товару зі складу ТОВ "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН", на навівши мотивування, які саме дії, на його думку, належить вчинити відповідачеві. В ході апеляційного провадження, а саме, в судовому засіданні 13.12.2022, представник позивача на запитання суду відповів, що малося на увазі надання відповідачем позивачеві необхідних документів, зокрема, на підтвердження повноважень осіб, які прибудуть за отриманням товару. 
Проте із формулювання позовної вимоги, яку було задоволено місцевим господарським судом, вищенаведеного конкретного змісту цієї вимоги не вбачається - відповідне було визнано в судовому засіданні 13.12.2022 представником позивача, який зазначив, що, на його думку, цю позовну вимогу дійсно сформульовано недосконало.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, постанова Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №      920/750/20 тощо).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо вивезення товару зі складу позивача не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав, оскільки позивачем не мотивовано, яким чином вчинення відповідачем певних дій, спрямованих на вивезення товару (без конкретизації змісту та обсягу цих дій) приведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Однак місцевий господарський суд залишив вищенаведені обставини поза увагою.
Окрім того, як було встановлено вище, позивачем не доведено обставин щодо виникнення у відповідача обов`язку вивезти зі складу позивача товар, обумовлений додатковою угодою №4. 
Колегія суддів додатково враховує, що згідно з п.10 договору, строк його дії - до 31.12.2019;  сторони не звільняються від виконання своїх обов`язків у частині рекламацій та врегулювання розрахунків між сторонами. Тобто нормами договору (так само як і наявних у матеріалах справи додаткових угод до нього) не передбачено продовження існування у покупця обов`язків у частині вивезення товару після закінчення дії договору. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначав, що 26.10.2022 на електронну пошту представника позивача надійшов лист від уповноваженої особи відповідача, з проханням до позивача підтвердити готовність товару до відвантаження та можливості здійснення приймання товару за кількістю та якістю. Однак колегія суддів зазначає, що цей доказ не може бути прийнято до уваги апеляційним судом, оскільки він не існував на час ухвалення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення від 17.08.2022 у даній справі. Також позивачем не пояснено - на підтвердження яких саме обставин або вимог надано відповідний лист.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що доводи апелянта знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції (в оскаржуваній частині) має бути скасовано як таке, що прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права (зокрема, ст. 538, 693 ЦК України), а у позовних вимогах у відповідній частині слід відмовити.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись п.2 ч.1 статті 275, п.4 ч.1, ч.2 статті 277, статтями 281, 282, 284  Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" задовольнити.
Рішення Господарського суду Луганської області  від 17.08.2022 у справі №913/864/21 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" (вул. Пивоварова, б. 5-Д6/1, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93404, ідентифікаційний код 35487040) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" (просп. Трубників, 56, м. Нікополь Дніпропетровської області, 53201, ідентифікаційний код 21857348) боргу у сумі 1851707,00 грн, пені у сумі 79707,75 грн, десяти процентів річних у сумі 342469,82 грн, інфляційних нарахувань у сумі 246165,31 грн, судового збору у сумі 40070,78 грн, а також в частині зобов`язання  Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" (вул. Пивоварова, б. 5-Д6/1, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93404, ідентифікаційний код 35487040) вчинити дії щодо вивезення товару: труби безшовні холодно та теплодеформовані з корозійностійкої сталі ГОСТ 9941-81, марка сталі 10Х17Н13М3Т, розмір 57вх2,5вх1410кр, кількість 5,386 тонн, 1.590,480 метрів, зі складу Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" (просп. Трубників, 56, м. Нікополь Дніпропетровської області, 53201, ідентифікаційний код 21857348) скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТРАВІС СЕЙЛС ЮКРЕЙН" (просп. Трубників, 56, м. Нікополь Дніпропетровської області, 53201, ідентифікаційний код 21857348) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" (вул. Пивоварова, б. 5-Д6/1, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93404, ідентифікаційний код 35487040) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 60106,12 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено   17.12.2022 

Головуючий суддя                                                                    В.О. Фоміна

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель