ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" вересня 2022 р.           Справа№ 910/20868/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Демидової А.М. 
          Владимиренко С.В. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-фінансова компанія Партнер ЛТД"

на рішення господарського суду міста Києва 08.11.2021 (повний текст складено 10.11.2021)

у справі № 910/20868/20 (суддя   Алєєва І.В.)

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон Форм"

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-фінансова компанія Партнер ЛТД"

про  стягнення 144 802, 84 грн

В С Т А Н О В И В :

          Короткий зміст позовних вимог.

          В грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РУБІКОН ФОРМ» (далі за текстом - ТОВ «РУБІКОН ФОРМ») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРТНЕР ЛТД» (далі за текстом - ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРТНЕР ЛТД») про стягнення 144 802, 84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оперативної оренди обладнання від 09.03.2017 № 484-О в частині своєчасної оплати орендованого майна.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.11.2021   позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРТНЕР ЛТД» на користь ТОВ «РУБІКОН ФОРМ» заборгованість у розмірі 74    216 грн 90 коп., пеню у розмірі 13    916 грн 37 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 906 грн 43 коп. та судовий збір у розмірі 1 365 грн 55 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що надання позивачем послуг за укладеним договором підтверджується актами наданих послуг, докази направлення яких наявні в матеріалах справи, за виключенням актів наданих послуг від 31.08.19 № 000146 на суму 8 438, 94 грн та від 19.11.19 № 000168 на суму 29 997 грн (на загальну суму 38    435, 94 грн), належні докази направлення яких відповідачу відсутні. З огляду на те, що строк оплати за договором з орендних платежів за користування майном настав, а в матеріалах справи відсутні докази оплати, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.
          
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРТНЕР ЛТД» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду в як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що актом звірки між позивачем та відповідачем підтверджується сплату останнім 721 269, 56 грн, а не 637 968, 28 грн, як встановлено судом. При цьому, відповідач вказує на те, що акти від 31.07.2019 № 000127 та від 30.09.2019 № 000152 не містять підпису з боку відповідача, а відтак, ними не підтверджено факт надання позивачем послуг.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 28.11.2021, у якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.  При цьому позивач зазначає, між сторонами спору, окрім спірного договору, було укладено також договір поставки, про відсутність заборгованості за яким і було складено наданий відповідачем акт звірки розрахунків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті. 
            
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від    11.07.2022 у зв`язку із перебуванням головуючого судді (судді-доповідача)    Сітайло Л.Г.    у відпустці для догляду за дитиною справу № 910/20868/20    передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.
                
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Будівельно-фінансова компанія Партнер ЛТД" на рішення господарського     суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №    910/20868/20 прийнято до провадження у визначеному складі суду, розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи на підставі ст. 270 ГПК України.

Обставини, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору оперативної оренди обладнання від 09.03.2017 №484-О, укладеного між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар), останньому надано у тимчасове платне користування (оренду) будівельну опалубку (в т.ч. окремі елементи опалубки, спеціалізовану тару для її транспортування) іменовану надалі «обладнання», асортимент, кількість і вартість якого вказуються в актах прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 4.1.1. договору орендна плата нараховується за повний календарний місяць по факту знаходження обладнання у орендаря (згідно актів прийому - передачі), а у разі використання обладнання не повний календарний місяць - орендна плата нараховується за фактичну (згідно п. 4.3 даного договору) кількість днів знаходження обладнання в оренді (згідно актів прийому).

Пунктом 4.1.5 договору передбачено, що орендар сплачує орендну плату щомісячно. За перші 30 календарних днів оренди орендар сплачує орендну плату у вигляді 100 % попередньої оплати.

Пунктом 4.1.6. договору встановлено, що орендна плата може сплачуватись на розсуд орендаря наступним чином: у вигляді 100 % попередньої оплати загальної орендної плати за місяць (із врахуванням фактичної кількості обладнання, що знаходиться у орендаря). Строк оплати - до 26 числа оплачуваного (за який нарахована орендна плата) за місяць або із відстрочкою на період 26 календарних днів з моменту закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця.

Відповідно до п. 4.1.3. договору орендодавець до десятого числа кожного місяця, наступного за оплачуваним (за який нарахована орендна плата), направляє орендарю поштою (цінним листом із описом вкладення) або кур`єром оригінал акту наданих послуг в двох примірниках.

За  положеннями п. 4.1.4. договору орендар зобов`язаний підписати і повернути орендодавцю один підписаний оригінал акта наданих послуг до двадцятого числа місяця, наступного за оплачуваним (за який нарахована орендна плата).

Передача (повернення) обладнання здійснюється відповідно до п. 2.3. даного договору і оформлюється документально шляхом підписання двостороннього акта прийому-передачі (п. 6.1. договору).

На виконання зазначеного вище договору позивачем передано, а відповідачем - прийнято будівельну опалубку (обладнання), що підтверджується актами прийому-передачі № 0045 від 15.03.2017, № 0071 від 11.05.2017, № 0279 від 04.12.2018. 

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач послався на те, що ним відповідно до п.п. 4.1.3., 4.1.4. договору, направлено відповідачу акти виконаних робіт, а саме: від 31.03.17 № 000049 на суму 14 986, 8 грн, від 30.04.17 № 000075 на суму   27 329, 58 грн, від 31.05.17 № 000097 на суму 56 550, 54 грн, від 30.06.17 № 000134 на суму 67 511, 46 грн, від 31.07.17 № 000154 на суму 56 133, 3 грн, від 31.08.17 № 000191 на суму 84 852, 3 грн, від 30.09.17 № 000223 на суму 84 852, 3 грн, від 31.10.17 № 000237 на суму 24 891, 72 грн, від 30.11.17 № 000272 на суму 39 230, 22 грн, від 31.12.17 № 000294 на суму 39 230, 22 грн, від 31.01.18 № 000015 на суму 24 068, 58 грн, від 28.02.18 № 000034 на суму 39 230, 22 грн, від 31.03.18 № 000054 на суму 39 230, 22 грн, від 30.04.18 № 000083 на суму 23 146, 32 грн, від 31.05.18 № 000108 на суму 11 164, 02 грн, від 30.06.18 № 000132 на суму 5332, 38 грн, від 31.07.18 № 000162 на суму 5332, 38 грн, від 31.12.18 № 000276 на суму 8640, 12 грн, від 31.01.19 № 000004 на суму 9566, 04 грн, від 28.02.19 № 000026 на суму 10 858, 44 грн, від 31.03.19 № 000064 на суму 9 566, 04 грн, від 30.04.19 № 000070 на суму 6073, 8 грн, від 31.05.19 № 000088 на суму 4803, 96 грн, від 30.06.19 № 000117 на суму 5582, 64 грн, від 31.07.19 № 000127 на суму 5582, 64 грн, від 31.08.19 № 000146 на суму 8438, 94 грн, від 30.09.19 № 000152 на суму 8438, 94 грн та від 19.11.19 № 000168 на суму 29    997 грн, всього на загальну суму 750 621, 12 грн.

Відповідач, в свою чергу, оплатив за договором лише 637    968, 28 грн, що підтверджується банківськими виписками, що і стало підставою для звернення ТОВ «РУБІКОН ФОРУМ» з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Згідно із частиною першою  статті 509 ЦК України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
            
Відповідно до ст. 759 ЦК України, ч. 1 ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 ЦК України встановлено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 3 ст. 285 ГК України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

За  статтею 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1  ст. 598 ЦК України  зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема,  стаття 599 цього Кодексу  передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч. 2  ст. 625 ЦК України  нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом статей  509,  524,  533-535  і  625 ЦК України  грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Умовами укладеного між сторонами договору оперативної оренди, зокрема, п. 4.1.3., передбачено, що орендодавець до десятого числа кожного місяця, наступного за оплачуваним (за який нарахована орендна плата), направляє орендарю поштою (цінним листом із описом вкладення) або кур`єром оригінал акту наданих послуг в двох примірниках.

В п. 4.1.4. визначено зобов`язання орендаря підписати і повернути орендодавцю один підписаний оригінал акту наданих послуг до двадцятого числа місяця, наступного за оплачуваним (за який нарахована орендна плата). 

У разі неповернення (несвоєчасного повернення) підписаного акту наданих послуг і відсутності письмової мотивованої відмови орендаря від підписання цього акту  (із доданням відповідного розрахунку на підставі підписаних сторонами актів прийому - передачі обладнання),  такий акт і сума орендної плати в грошовому вираженні вважаються беззастережно визнаними орендарем, а послуга є такою, що прийнята в повному обсязі  (на вказану в акті суму) (п. 4.1.4.1. договору).

Матеріалами справи підтверджено направлення позивачем відповідачу актів наданих послуг від 31.07.2019 № 000127 на суму 5 582, 64 грн та від 30.09.19 №    000152 на суму 8 438, 94 грн, щодо яких йдеться в апеляційній скарзі, а відтак, місцевим господарським судом обґрунтовано визначено їх належними доказами отримання відповідачем послуг за договором оренди щодо користування орендованим майном.

При цьому судом взято до уваги те, що доказів направлення відповідачу актів наданих послуг від 31.08.19 № 000146 та від 19.11.19 № 000168 на загальну суму 38    435, 94 грн позивачем надано не було, а тому судом правомірно не враховано їх в якості належних доказів надання послуг на підставі договору оперативної оренди. 

Апеляційний господарський суд не приймає до уваги доданий до апеляційної скарги акт звірки розрахунків, оскільки в силу приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Мотивів неможливості подати зазначений акт звірки суду першої інстанції скаржником не наведено. До того ж, такий акт не підписаний позивачем, а відтак, не може свідчити про схвалення ним визначених у ньому розрахунків.

З огляду на зазначене вище, підтвердження позивачем направлення відповідачу актів виконаних робіт на загальну суму 712 185, 18 грн  відповідно до п.п. 4.1.3., 4.1.4. договору, відсутності доказів оплати відповідачем зазначених актів у повному обсязі, зокрема, в розмірі 74 216, 90 грн, обґрунтованим є стягнення заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних згідно з положеннями ст. 625 ЦК України. 

Так само правомірним, є задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені, передбаченої п. 7.1. договору у разі несвоєчасної сплати орендної плати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснений судом перерахунок пені відповідає наведеним нормам.

Отже, оскаржене рішення господарського суду міста Києва про часткове задоволення позову є правомірним.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог  статті 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої    статті 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно    зі  статтею 276 ГПК України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для  задоволення апеляційної скарги. 

Судові витрати.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд вирішує питання про відшкодування або оплату судових витрат на користь сторони у разі повного чи часткового задоволення її вимог.

З огляду на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.  129, 269,   275, 276,  281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРТНЕР ЛТД» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/20868/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРТНЕР ЛТД».

Матеріали справи № 910/20868/20 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 26.09.2022 (у зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І.П. та Демидової А.М. у відпустці з 19.09.2022 по 21.09.2022).

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                С.В. Владимиренко