КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Апеляційне провадження № 33/824/2029/2022
Справа № 363/1330/22
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: в АДРЕСА_1 , 
встановив:
 
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року визнано ОСОБА_1   винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Згідно з постановою суду, 25 січня 2022 року о 16 год. 00 хв. на 46 км автодороги Київ-Вишгород-Десна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на її незаконність.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 25.01.2022 року десь о 8-30 год., після добового чергування на станції швидкої допомоги, де він працює водієм машини швидкої допомоги, пішов додому. Приблизно о годині 15-00 год. до нього подзвонила старший фельдшер і сказала, що він може приїхати до неї в с. Нижча Дубечня за ліками. Зазначає, що ще на чергуванні йому стало зле, підвищилась температура, з`явилась слабкість, кашель, всі симптоми «Кавіду», а фельдшер обіцяла допомогти. Він поспіхом сів в машину, залишивши вдома телефон і документи на керування автомобілем, та виїхав в сторону Нижчої Дубечні. Не доїжджаючи кілька кілометрів до Нижчої Дубечні, йому знову стало зле, кашель і мабуть знову підвищилась температура, тому він зупинився у «кармані», прийняв таблетку парацетамолу і стояв біля не працюючогоавтомобіля, коли до нього під`їхала поліція. Інспектор Вишгородського РУНО ст. л-т поліції ОСОБА_2 відразу став вимагати документи на машину і посвідчення водія, а через кілька хвилин сказав, що він п`яний. 
Пропозицію проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Драгера» він відхилив, розуміючи що у нього всі ознаки «Ковіда», однак запропонував пройти огляд у медичному закладі, на що працівники поліції сказали, що вони не таксі і возити не будуть. При цьому жодного акту, чи протоколу вони не складали, також не було жодного свідка. В подальшому працівники поліції забрали у нього ключі від автомобіля і поїхали. Він в свою чергу пішов в сторону с. Пірнове. Біля повороту на с. Лебедівка до нього знову під`їхав патрульний автомобіль і ст. л-т поліції ОСОБА_2 віддав ключі від машини. Він подумав, що всі суперечки вже позаду і повернувся до своєї машини, відкрив її, сів, завів і продовжив рух в сторону с. Нижчої Дубечні. 
Не доїхавши до с. Нижча Дубечня його наздогнав патрульний автомобіль поліції з сиренами і наказав зупинитися. На цей раз поліція викликала евакуатор і без складання жодних документів чи актів, без свідків, забрала автомобіль. 27.01.2022 року він з дружиною приїхав до поліції, де їм вручили постанову про порушення ч. 1 ст.126 КУпАП. Сплативши штраф 28.01.22 року, він з дружиною забрали свій автомобіль, оплативши послуги зберігання. Жодного слова про те, що він ще щось порушив, не було, а вже 11.06.2022 року він  отримав повістку до суду у адміністративній справі за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що посилання судді на складений протокол про адміністративне порушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд до Вишгородської ЦРЛ, не відповідають дійсності, оскільки в його присутності їх ніхто не складав, жодних свідків не було і він нічого не підписував. Витяг з ІПС МВС України «Армор» не може бути прийнятим за доказ в цій справі, адже це пошукова система і не може свідчити про стан сп`яніння. Щодо відеозйомки з місця події, то її також не можна розглядати як доказ, оскільки зйомка зроблена на приватний мобільний телефон з порушенням вимог чинного законодавства, запис є змонтованим і його слова витягнуті з контексту. В матеріалах справи немає письмових пояснень свідків, тому вони не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою. 
 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати та закрити провадження  у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до  ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Однак, при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив достатніх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не надавши належну та об`єктивну оцінку поясненням та запереченням ОСОБА_1 , внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.
 
В обґрунтування вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався, зокрема, на відеозапис нагрудної камери інспектора патрульної поліції та записи про свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в протоколі про адміністративне правопорушення.  
 Однак проаналізувавши зазначені відомості, вважаю, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, враховуючи наступне. 
Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само - відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений  з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з п. 6 та п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
 У  разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду  в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків  складає  протокол  про  адміністративне правопорушення, у якому  зазначає  ознаки  сп`яніння  і  дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 7 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
З огляду на викладене, Законом, Інструкцією та Порядком визначено чіткий алгоритм дій працівника поліції, в разі, якщо в нього є підстави вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, він повинен запропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а  в разі відмови водія пройти огляд на місці - запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я та забезпечити проведення огляду, форма направлення на огляд визначена законом.
Однак, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейськими не були дотримані в повному обсязі вищенаведені вимоги законодавства.
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 041809 від 25 січня 2022 року, водій ОСОБА_1 25 січня 2022 року о 16 год. 00 хв. на 46 км автодороги Київ-Вишгород-Десна, керував автомобілем Hyundai днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Від підпису та пояснення ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано у зазначеному протоколі. 
Вказані обставини засвідчили в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Однак, письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріали справи не містять. 
До протоколу на підтвердження викладених в ньому обставин правопорушення долучені: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому відсутні дані про проведення такого огляду,  направлення на огляд водія до медичного закладу, яке складено формально та не містить інформації, яка б доводила існування події правопорушення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).
Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з п.  1 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України  11 січня 2019 р.  за № 28/32999, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.
Розділом 2 вказаної Інструкції визначено, порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів.
Згідно з п. 1, 3, 4 ,7, 8 розділу ІІ Інструкції  із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, наказом керівника органу, підрозділу поліції призначається відповідальна особа з числа працівників органу, підрозділу поліції (далі - відповідальна особа), на яку покладається відповідальність за:  1) зберігання, видачу та приймання портативних відеореєстраторів;  2) зберігання, видачу та приймання карт пам`яті;  3) зміну дати та часу на портативних відеореєстраторах;  4) облік, зберігання та видачу інформації, отриманої з портативних відеореєстраторів; 5) належне ведення відповідної документації.
Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.
Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
 Під час приймання портативного відеореєстратора відповідальна особа проводить його візуальний огляд та за відсутності видимих пошкоджень приймає під підпис зазначений портативний відеореєстратор або карту пам`яті.
Відповідальна особа забезпечує безперебійне заряджання портативного відеореєстратора впродовж 4 годин та експорт інформації під час під`єднання до док-станції в автоматичному режимі або в інший спосіб, визначений виробником такого відеореєстратора.
Отже, інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відео фіксацію.
 
Під час апеляційного розгляду було переглянуто відеозапис, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що працівники поліції з`ясовували у ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 запитав у працівників поліції, чи здійснюють  працівники поліції відеозапис на відеореєстратор з нагрудних камер, та чому відеозапис здійснюється на мобільний телефон. 
Однак, працівник поліції не реагував на запитання ОСОБА_1 та продовжив ставити питання, чи буде ОСОБА_1   проходити тест на стан алкогольного сп`яніння. Після чого, ОСОБА_1   відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.
З відеозапису, долученого до протоколу, (відеофайл  формату МР4, змінено 14.02.2022 року), загальна тривалість якого становить 20 секунд, можливо лише зробити висновок про те, що він створений технічним пристроєм невідомого походження, всупереч  положенням Інструкції.  До того ж на ньому не зафіксовані події, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема пропозиція працівниками поліції водію ОСОБА_1 проти  медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку, у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як це записано у протоколі.
Неможливо з цього запису зробити жодних висновків про дотримання працівниками поліції процедурних питань, пов`язаних із фіксуванням відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. А відтак цей доказ є недопустимим і не може бути використаний судом при прийнятті процесуального рішення.
З викладеного вбачається, що  відеофіксація вищевказаних подій здійснювалась працівником поліції на мобільний телефон, а не на портативний відеореєстратор, закріплений на форменому одязі працівника поліції, про що зазначено особисто ОСОБА_1 під час спілкування з працівником поліції та зафіксовано на відеозаписі, що міститься у матеріалах справи.
При цьому, на цьому відеозаписі з мобільного телефону не зафіксовано те, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі охорони здоров`я та його відмову від такого огляду.
Таким чином, з відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційним судом встановлено, що інспекторами поліції не дотримано вищенаведених вимог закону, оскільки у матеріалах справи відсутній належний доказ, а саме відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських, який би свідчив про факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.
 
З викладеного вбачається, що матеріали справи не містять доказів, що працівники поліції  пропонували ОСОБА_1 пройти огляд  у медичному закладі охорони здоров`я, як того вимагає закон, оскільки лише після відмови водія від проходження огляду в медичному закладі охорони здоров`я працівником поліції може бути складено протокол про адміністративне правопорушення, як чітко визначено ч. 3 ст. 266 КпАП України,  пунктами 6 та  8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на присутність свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суперечить змісту наданого відеозапису, на якому присутність свідків не зафіксована.
За клопотанням ОСОБА_1 про допит вказаних свідків у судовому засіданні, апеляційним судом були направлені судові повістки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повернулись без вручення, із вказівкою про те, що така особа як ОСОБА_3 за вказаною адресою АДРЕСА_2 - не проживає, а  адреса ОСОБА_4 , зазначена у протоколі ( АДРЕСА_3 ) - є недостовірною, оскільки такого номеру будинку АДРЕСА_4 не існує. 
 
Отже, в матеріалах адміністративного провадження відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 працівниками поліції в установленому законом порядку, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я та він відмовився від такого огляду, що ставить під сумнів відповідність протоколу нормам закону.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Тобто, у даному випадку працівниками поліції в порушення вимог 255 КУпАП України не виконано обов`язок щодо збирання доказів, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості з достатністю встановити його винність у вчиненні адміністративного правопорушення.
 Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Враховуючи вищенаведене та застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1   у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена.
Зазначені обставини суд першої інстанції належним чином не дослідив і розцінив виключно як позицію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1   ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене та оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 
Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2022 року  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити з підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                          Т.І. Ящук