ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 140/14469/21 пров. № А/857/8740/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року (головуючий суддя Денисюк Р.С., м. Луцьк) у справі №140/14469/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
29.11.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення з 20764,21 грн. до 18540,00 грн. з листопада 2021 року виплачуваної з 01.01.2016 пенсії на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 20.04.2016 у справі № 161/3611/16-а) та зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії в попередньому розмірі 20764,21 грн. з листопада 2021 року, виплачуваної з 01.01.2016 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2016 у справі №161/3611/16-а, з одноразовою виплатою різниці в нарахованій та виплаченій пенсії, починаючи з листопада 2021 року.
Позов обґрунтовує тим, що з 2002 року отримує пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України  Про прокуратуру  №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) у розмірі 90% середнього місячного заробітку за посадою першого заступника прокурора м. Луцька  без обмеження її максимальним розміром. Зазначає, що його право на отримання даного виду пенсії у зазначеному вище розмірі підтверджено також судовими рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/617/14-а щодо розміру пенсії 90% та у справі 161/3611/16-а щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром, які набули чинності у встановленому законом порядку і є преюдиціальними для всіх інших судів та обов`язковими для виконання всіма органами та їх посадовими та службовими особами. На підставі вищезазначеного рішення суду від 20.04.2016 (справа № 161/3611/16-а), прийнятого вже в період дії Закону України  «Про прокуратуру» № 1697-VII з 01.01.2016 відповідачем щомісячно нараховувалася та виплачувалася позивачу пенсія в розмірі 90% та без обмеження максимальним розміром загальною сумою 20764.21 грн. Однак, в листопаді 2021 року пенсія позивачу перерахована на банківську картку в розмірі 18540.00 грн. і таким чином обмежена десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, що на 2224.21 грн. менше ніж призначену за рішенням суду ще з 2016 року. Зменшення відповідачем відсоткового розміру при перерахунку, а не при призначенні пенсії з 90 до 60 та обмеження її розміру і виплати в листопаді 2021 в меншому розмірі, ніж зазначено в рішенні суду від 20.04.2016, прямо суперечить нормам  Конституції України  та чинному законодавству.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення розміру раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 внаслідок перерахунку з листопада 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з листопада 2021 року із збереженням розміру раніше призначеної пенсії в сумі, не меншій ніж 20764,21 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що в жовтні 2021 року на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 140/6324/20 проведено перерахунок та виплату пенсію позивачу. Вказує на те, що виконуючи рішення суду відповідач не вчиняв будь-яких дій щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на власний розсуд та безпідставно не зменшував розмір його пенсії. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та з 2002 року отримує пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України  «Про прокуратуру»  № 1789-ХІІ (у редакції Закону№ 2663-ІІІ від 12.07.2001, що діяла на час призначення пенсії) у розмірі 90 % від суми заробітної плати.
Зокрема, з 2016 року та до листопада 2021 року включно розмір пенсії позивача складав 20764,21 грн. та виплачувався в такому розмірі до листопада 2021 року включно.        
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №140/6324/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України  «Про прокуратуру»  від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-159 вих-20, з врахуванням виплачених сум та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України  Про прокуратуру  від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-59 вих-20, з врахуванням виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем в листопаді 2021 року проведено перерахунок пенсії позивача та з 01.11.2021 її розмір становить 18540,00 грн, з 01.12.2021 - 19340,00 грн.
На звернення позивача щодо протиправного зменшення розміру його пенсії, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 15.12.2021 № 15428-14557/Б-02/8-0300/21 повідомило позивачу про те, що станом на грудень 2019 року розмір його пенсії було визначено у розмірі 90 % від заробітної плати та становив 20764,21 грн.
На момент виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №140/6324/20 діяли наступні норми чинного законодавства. Так,  статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII  передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Враховуючи прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2019 в сумі 1638 грн, з 01.07.2020  1712 грн, з 01.12.2020  1769 грн та з 01.07.2021  1854 грн, максимальний розмір пенсії на дату виконання вищевказаного рішення суду становить 16380,00 грн, з 01.07.2020  17120,00 грн, з 01.12.2020  17690,00 грн та з 01.07.2021  18540,00 грн.
Для виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром підстави відсутні.
Не погоджуючись зі зменшенням розміру пенсії, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15.07.2015 Закон від 05.11.1991 № 1789-ХІІ(Закон № 1789-ХІІ), з цієї дати Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII(Закон № 1697-VІІ).
Умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15.07.2015 визначалися статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, згідно частини першої якої (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно  від  віку. Пенсія  призначається  в  розмірі  80 відсотків  від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати,  до котрої включаються всі види оплати  праці, на які нараховуються страхові внески,  одержуваної  перед  місяцем  звернення  за призначенням пенсії.  За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах  пенсія  збільшується  на  2  відсотки,  але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»( Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Таким чином, після 01.01.2015 повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури законодавець делегував Уряду.
15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, згідно з підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.
Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Отже, на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 за результатами перегляду рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зразковій справі № 825/506/18 (Пз/9901/16/18).
Разом з тим, у грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке: визнав таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі  змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VIIзі  змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019: частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі  змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII підлягає  застосуванню в первинній редакції: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у рішенні від 14 вересня 2020 року у справі № 560/2120/20, постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» є чинною та є рішенням уряду про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №140/6324/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України  «Про прокуратуру»  від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-59вих-20, з врахуванням виплачених сум та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України  «Про прокуратуру»  від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-59 вих-20, з врахуванням виплачених сум.
В подальшому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі № 140/4336/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України  «Про прокуратуру»  від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), частини 20статті 86 Закону України  Про прокуратуру  від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21 з урахуванням раніше проведених виплат.
Отже, вказаними рішеннями суду було підтверджено право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІу  редакції, чинній з 13.12.2019, проте конкретного розміру пенсії позивача вказаними судовими рішеннями визначено не було. В свою чергу, відповідач на виконання вказаних рішень суду, на підставі довідок прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-59 вих-20 та Волинської обласної прокуратури від 24.03.2021 №21-204 вих.21 здійснив перерахунок пенсії позивача з листопада 2021 року, з урахуванням обмеження пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму.
Колегія суддів звертає увагу, що пунктом 4 Перехідних положень Закону  України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону  її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Таким чином, у разі якщо внаслідок перерахунку, зокрема і на виконання рішення суду, яким встановлено право на перерахунок, а не конкретний розмір пенсії, розмір пенсії позивача буде зменшений, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. При цьому, апеляційний суд враховує, що в подальшому внаслідок збільшення розміру прожиткового мінімуму, встановлених для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсії позивача підлягає збільшенню. Таким чином, позивач, відповідно до ухвалених рішень у справі № 140/6324/20 та у справі № 140/4336/21, має право на перерахунок його пенсії на підставі вищенаведених довідок, проте її розмір (навіть у результаті перерахунку на підставі рішення суду) не може бути меншим розміру пенсії, який був встановлений до перерахунку, що прямо передбачено нормами чинного законодавства та не було враховано відповідачем при здійсненні перерахунку.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач повинен був продовжувати виплачувати позивачу з листопада 2021 року пенсію в розмірі, не меншому ніж 20764,21 грн. та який підлягає збільшенню у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі № 140/14469/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний