ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6587/22 Справа № 213/997/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів",
відповідач  ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами,  апеляційну скаргу  відповідача  ОСОБА_1  на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року, яке ухвалено  суддею  Бутенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо складання тексту повного судового рішення відсутні

УСТАНОВИВ

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (надалі - ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовна заява мотивована тим, що 16 березня 2015 року між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № 824694855.
30 липня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до якого позивачу було передано право вимоги за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, серед яких був договір № 824694855 від 16.03.2015 укладений з відповідачем.
З моменту отримання у позивача права вимоги, з 30 липня 2018 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій до відповідача, однак згідно реєстру боржників право грошової вимоги до відповідача складає 48515,73 грн., з яких: 20151,81 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2659,94 грн сума заборгованості за відсотками; 15503,98 грн суму заборгованості за платою за управління кредитом; 10200 грн сума заборгованості за пенею. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року задоволено позовні вимоги ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів".
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 824694855 від 16 березня 2015 року, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 20151,81 грн; суми заборгованості за відсотками 2659,94 грн; суми заборгованості за платою за управління кредитом 15503,98 грн; суми заборгованості за пенею 10200 грн., а всього 48515,73 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1921 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що за умовами кредитного договору, щомісячний платіж за кредитом становить 732,36 грн.. Договір укладався на 36 місяців, тобто загальна сума, яка повинна бути сплачена відповідачем становить 26 364,96, відповідно до квитанцій наданих відповідачем, останнім було здійснено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 30 платежів на загальну суму 21 970, 80грн. таким чином, скаржник вважає, що заборгованість за кредитним договором №824694855 становить 4394,16 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 березня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №824694855, до складу якого входять загальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» з надання фізичним особам кредитів. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 20 400 грн. строком на 36 місяців, умовами якого визначено річну ставку за кредитом - 14,99% річних, щомісячну плату за кредитом – 3,59% від суми кредиту, що становить 732, 36 грн. та пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань – 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення (а.с.6-7).
Згідно п. 3 до складу умов цього договору входять загальні умови ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів. Всі умови цього договору є істотними.
Відповідно до п.6 Договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів. Разова плата за кредитом справляється за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. 
Пунктом 25 загальних Умов з надання кредитів фізичним особам кредитів, сторони досягли згоди, що позовна давність за спорами щодо захисту прав кредитодавця становить 50 років. 
30 липня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги від 30.07.2018, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 48515,73 грн, з яких: 20151,81 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2659,94 грн сума заборгованості за відсотками; 15503,98 грн. суму заборгованості за платою за управління кредитом; 10200 грн. сума заборгованості за пенею.
07 серпня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надіслало відповідачу повідомлення про відступлення ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитними договорами та про необхідність сплати заборгованості на рахунок нового кредитора (а.с. 22-23).
Цього ж дня ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" надіслало відповідачу повідомлення про зміну строку виконання зобов`язання у зв`язку з порушенням умов договору та необхідність сплати заборгованості за кредитними договорами до 21 серпня 2018 року (а.с. 22).
За розрахунками позивача, станом на 30 липня 2018 року, заборгованість відповідача за Кредитним договором №824694855 від 16 березня 2015 року  становить 48515,73 грн., з яких: 20151,81 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2659,94 грн. сума заборгованості за відсотками; 15503,98 грн суму заборгованості за платою за управління кредитом; 10200 грн.сума заборгованості за пенею. (а.с. 21).
Задовольняючи позовні вимоги  ТОВ «Фінансовою компанією «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з факту отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів за Кредитним договором №824694855 від 16.03.2015 року та неналежного виконання зобов`язання за укладеним кредитним договором позичальником в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування й права позивача, у зв`язку з цим, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитним договором. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень").
Умови договорів приєднання розробляються Товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між товариством та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Тому наявні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 , Товариство дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Товариство довело, що ОСОБА_1 було отримано кредитні кошти, що підтверджується його особистим підписом у кредитному договорі.
При цьому, підписуючи вказаний договір позичальник взяв на себе зобов`язання здійснювати щомісячні платежі в строки, встановлені в п.4.6 цього договору, у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань, між сторонами було узгоджено можливість нарахування банком пені (п.4.9).
Визначаючи розмір заборгованості, колегія суддів перевірила та погоджується з розрахунком, наданим позивачем щодо наявності заборгованості в сумі 22 811,75 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 20 151,81 грн.; заборгованість по процентам в розмірі 2659,94 грн. та заборгованості за пенею в розмірі 10 200 грн.
Доводи апеляційної скарги, щодо не врахування судом першої інстанції, що за умовами кредитного договору, щомісячний платіж за кредитом становить 732,36 грн. не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до графіка платежів, який є додатком до кредитного договору від 16.03.2015 року №824694855, загальна сума щомісячного платежу становить 1 438,70 грн., яка складається з : 732,36 грн. щомісячної плати за кредитом, плати за річною відсотковою ставкою та плати частини кредиту, що підлягає поверненню (а.с.7)
Підписуючи даний додаток до кредитного договору від 16.03.2015 року №824694855 ОСОБА_1 погодився з його умовами.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Товариство довело, що ОСОБА_1 було видано кредитні кошти, які згідно із Заявою були перераховані на рахунки, які зазначив відповідач, що підтверджується доказами, поданими позивачем. При цьому умовами кредитного договору сторони чітко визначили сукупну вартість кредиту, що складається із частини кредиту,що підлягає поверненню, річної відсоткової ставки - 141,99 %, щомісячної плати за кредитом , що становить 732,36 грн. та пені в розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення.
При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 15 503,98 грн., оскільки вони сторонами кредитного договору не погоджувались.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як вбачається із вищезазначеного кредитного договору, між позивачем та відповідачем не було досягнуто згоди щодо комісійної винагороди за управління кредитом.
Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, проте в кредитному договорі ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень»  не зазначено, які саме послуги за сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту надаються, за які позивачем стягується плата.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за платою за управління кредитом в сумі 15 503,98 грн. не підлягають задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Врахувавши вищевикладене, підлягає стягненню  з відповідача  ОСОБА_1    на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1307гривень 04 копійок з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати  понесені на сплату судового збору за подання  апеляційної скарги, у розмірі 1960 гривень 57 копійок. 
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року скасувати в частині стягнення заборгованості за платою за управління кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2022  року    в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» змінити, зменшивши цей розмірі з 1921 гривень до 1307гривень 04 копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1960 гривень 57 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 01 грудня 2022 року.

Головуючий: 

Судді: