КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 758/9149/13-ц                                                                 Головуючий у суді І інстанції Лещенко О.В.
Провадження № 22-ц/824/4868/2022                                             Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
22 вересня 2022 року                                                                  м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Ігнатченко Н.В.,
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., 
за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: стягувач - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», боржник -  ОСОБА_1 ,
 
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс»(далі - ТОВ «ФК «Депт Фінанс») звернулось до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи: стягувач - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк»), боржник -  ОСОБА_1 .
На обґрунтування заяви зазначено, що 18 березня 2014 року Подільський районний суд м. Києва ухвалив рішення у справі № 758/9149/13-ц про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості в загальній сумі 648 913,62 доларів США, що по курсу НБУ станом на 21 березня 2013 року становить 5 186 766,56 грн, та 3 441,00 грн судового збору.
На підставі виданого 10 грудня 2014 року на виконання вищевказаного рішення виконавчого листа № 758/9149/13-ц 21 січня 2015 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 46076262.
27 серпня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 46076262 на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з припиненням ПАТ «Брокбізнесбанк», а виконавчий лист повернуто до суду.
Водночас, 15 квітня 2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» був укладений договір № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним портфелем у кількості 725 кредитних договорів.
Цього ж дня підписано додаток № 1 до договору № 308 від 15 квітня 2019 року, в якому зазначено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, а саме у пункті 708 боржником значиться ОСОБА_1 за кредитним договором № 07Ф-296 від 27 грудня 2007 року. Втім, у вказаному пункті було допущено описку та зазначено неправильну дату кредитного договору 27 грудня 2007 року замість правильної дати 26 грудня 2007 року.
23 квітня 2019 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якої внесено зміни в додаток № 1 до цього договору з метою усунення допущених технічних описок, зокрема, щодо дати кредитного договору № 07Ф-296, право грошової вимоги за яким відступається.
У зв`язку з цим, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, а саме: ТОВ «ФК «Депт Фінанс»стало новим кредитором у правовідносинах з боржником та отримало право грошової вимоги до неї, у тому числі право на отримання всіх платежів, передбачених кредитним договором № 07Ф-296 від 26 грудня 2007 року.
Заявник вказав, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року у задоволенні його заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 758/9149/13-ц було відмовлено, оскільки ним помилково не було долучено до заяви, в тому числі додаткову угоду № 1 від 23 квітня 2019 року до договору № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 квітня 2019 року, якою виправлено описку та зазначено правильну дату кредитного договору 26 грудня 2007 року.
З наведених вище підстав заявник просив суд замінити стягувача у виконавчому листі № 758/9149/13-ц від 10 грудня 2014 року до відкриття виконавчого провадження, а саме: ПАТ «Брокбізнесбанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Депт Фінанс», а також видати йому цей виконавчий лист.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року заяву задоволено.
Замінено сторону стягувача у виконавчому листі № 758/9149/13-ц від 10 грудня 2014 року до відкриття виконавчого провадження замість ПАТ «Брокбізнесбанк» на ТОВ «ФК «Депт Фінанс». Видано ТОВ «ФК «Депт Фінанс» виконавчий лист № 758/9149/13-ц від 10 грудня 2014 року.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що внаслідок укладення договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимогизаявник став правонаступником стягувача (новим кредитором) та набув прав вимоги до боржника за кредитним договором № 07Ф-296 від 26 грудня 2007 року, тому є підстави для заміни сторони у виконавчому листі, виданого на примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили і не виконане боржником.
Не погоджуючись з даним судовим рішенням, боржник звернулася з апеляційною скаргою, яку в подальшому доповнила та в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому листі відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що договір № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 квітня 2019 року не було укладено його сторонами, оскільки надані заявником примірники додаткової угоди № 1 та акту прийому-передачі № 3.1 від 23 квітня 2019 року, а також довідки уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» про допущення технічної помилки різняться між собою у даній справі та справі № 761/31306/21, на що представник заявника не змога надати обґрунтованих пояснень в судовому засіданні. Крім того, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року вже було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Депт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, а надані заявником додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги та додаткова угода № 1 від 23 квітня 2019 року до цього договору не відповідають заочному рішенню Подільського районного суду м. Києва від 18 березня 2014 року, а саме стягнутій сумі заборгованості.
Відзив заявника на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасника справи, що з`явився в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 березня 2014 року у справі № 758/9149/13-ц задоволено позов ПАТ «Брокбізнесбанк» та стягнуто з  ОСОБА_1 на його користь заборгованість в загальній сумі 648 913,62 доларів США, що по курсу НБУ станом на 21 березня 2013 року становить 5 186 766,56 грн, та 3 441,00 грн судового збору.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 неодноразово зверталася з апеляційними скаргами на заочне рішення суду від 18 березня 2014 року, втім ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 24 липня 2014 року та 29 вересня 2014 року апеляційні скарги були визнані неподаними та повернуті у зв`язку з не виконанням вимог закону, зазначених в ухвалах про залишення скарг без руху.
На підставі виданого 10 грудня 2014 року Подільським районним судом м. Києва на виконання вищевказаного заочного рішення виконавчого листа № 758/9149/13-ц 21 січня 2015 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Новак Г.М. було відкрито виконавче провадження № 46076262.
15 квітня 2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» Міхно С.С. та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» за результатом відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2019-02-27-000125-b від 22 березня 2019 року, укладено договір № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним портфелем у кількості 725 кредитних договорів, відповідно до пункту 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні йому, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців, поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників.
В цей же день підписано додаток № 1 до договору № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 квітня 2019 року, в якому зазначено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, а саме у пункті 708 боржником значиться ОСОБА_1 за кредитним договором № 07Ф-296 від 27 грудня 2007 року. Втім, у вказаному пункті було допущено описку та зазначено неправильну дату кредитного договору - 27 грудня 2007 року замість правильної дати - 26 грудня 2007 року.
23 квітня 2019 року між банком та заявником було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 квітня 2019 року, згідно якої внесено зміни в додаток № 1 до цього договору з метою усунення допущених технічних описок, зокрема, щодо дати кредитного договору № 07Ф-296 та зазначено правильну дату цього договору - 26 грудня 2007 року.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Депт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 758/9149/13-ц за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
27 серпня 2021 року старшим державним виконавцем ВПВР УЗПВР у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Амборським А.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 46076262 на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з припиненням ПАТ «Брокбізнесбанк», а виконавчий лист повернуто до суду.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За частиною першою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
У відповідності до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статей 442, 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13, Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10, 5 грудня 2018 року в справі 643/4902/14.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Крім того, частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення статті 442 ЦК України (заміна сторони виконавчого провадження) застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Тобто, вказана норма закону має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, замінюючи сторону у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, суд першої інстанції, врахувавши вимоги статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», обґрунтовано виходив з того, що ТОВ «ФК «Депт Фінанс» на підставі укладеного договору про відступлення прав вимоги є правонаступником і отримало всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Наведене узгоджується з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 8 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 (провадження № 14-181цс20).
Колегія суддів відзначає, що заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. На правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому листі № 758/9149/13-ц від 10 грудня 2014 року до відкриття виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 07Ф-296 від 26 грудня 2007 року у розмірі 648 913,62 доларів США, що по курсу НБУ станом на 21 березня 2013 року становить 5 186 766,56 грн, а саме: стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» його правонаступником - ТОВ «ФК «Депт Фінанс».
Вищевказане відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 9 червня 2021 року у справі № 553/42/13 (провадження № 61-15757св20) та від 9 жовтня 2019 року у справі 711/10368/2012 (провадження № 61-11549св19).
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 6 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).
У постанові від 1 квітня 2020 року в справі № 344/14408/15-ц (провадження № 61-1777св20) Верховний Суд зазначив, що розглядаючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі - на предмет їх нікчемності.
Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Депт Фінанс» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції вірно вказав, що боржником не надано належних та допустимих доказів в розумінні положень статей 77, 78 ЦПК України на спростування факту правонаступництва у даній справі № 758/9149/13-ц, а саме: набуття ТОВ «ФК «Депт Фінанс» замість первісного стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» права грошової вимоги за кредитним договором № 07Ф-296 від 26 грудня 2007 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 , тоді як до заяви надано належне документальне підтвердження з відповідними правовими підставами правонаступництва за результатом відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2019-02-27-000125-b від 22 березня 2019 року, тому перехід права вимоги до зазначеної фінансової компанії є доведеним.
Аукціон проводився Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 388 від 24 березня 2016 року.
В оцінці доводів апеляційної скарги колегією суддів враховано, що апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з результатами аукціону, а матеріали справи не містять доказів визнання результатів торгів недійсними, що тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу прав вимоги.
Більше того, що під час перегляду справи не встановлено даних про те, що укладений 15 квітня 2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Міхно С.С. та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» договір № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, в тому числі за кредитним договором № 07Ф-296 від 26 грудня 2007 року, а також додаткова угода № 1 від 23 квітня 2019 року до цього договору у встановленому законом порядку визнані недійсним, тому вони вважаються правомірними.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) та від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19)).
Отже, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. 
За наведених обставин право вимоги ТОВ «ФК «Депт Фінанс» за кредитним договором № 07Ф-296 від 26 грудня 2007 року, яке виникло у нього на підставі договору № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 квітня 2019 року, презюмується, тому необгрунтованими є доводи боржника про те, що такий правочин не було укладено його сторонами з підстав, що надані заявником додатки різняться між собою у даній справі та справі № 761/31306/21 в частині наявності (відсутності) підпису та печатки заявника.
Посилання в апеляційній скарзі на довідку уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» про допущення технічної помилки в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, що є додатком № 1 до договору № 308, є безпідставними, оскільки така довідка судом першої інстанції не була покладена в основу оскаржуваного рішення та відхилена як доказ у справі, тому не береться до уваги й колегією суддів.
Та обставина, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Депт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження не впливає на правомірність висновків суду першої інстанції у даній справі (провадженні) з огляду на підстави, з яких заявнику було відмовлено, а саме фактичне допущення технічної описки у додатку № 1 до договору № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 квітня 2019 року в частині дати кредитного договору № 07Ф-296, яка була виправлена укладенням додаткової угоди № 1 від 23 квітня 2019 року до цього договору, який не був наданий заявником суду на підтвердження своїх вимог.
Аргументи апеляційної скарги про те, що надані заявником додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги та додаткова угода № 1 від 23 квітня 2019 року не відповідають заочному рішенню Подільського районного суду м. Києва від 18 березня 2014 року, а саме стягнутій сумі заборгованості, не можуть слугувати належною підставою для відмови у заміні сторони у виконавчому листі, оскільки у будь-якому випадку до заявника перейшло право вимоги повернення в примусовому порядку тієї суми боргу, яка встановлена відповідним судовим рішенням, що набрало законної сили. 
Разом з тим колегія суддів враховує, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження і неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав стягувача, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Документальне підтвердження того, що  ОСОБА_1 виконала заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 березня 2014 року у справі № 758/9149/13-ц шляхом сплати кредитору присудженої суми заборгованості в матеріалах справи відсутнє.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому листі, оскільки ТОВ «ФК «Депт Фінанс»на підставі укладеного з ПАТ «Брокбізнесбанк» договору відступлення (купівлі-продажу) права вимоги набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором, яка стягнута відповідним рішенням суду, що набрало законної сили та залишається невиконаним.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, а ухвала суду першої інстанції щодо задоволення заяви про заміну стягувача його правонаступникому даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.
Районний суд правильно встановив правову природу питання заміни сторони (стягувача) у виконавчому листі про стягнення заборгованості за кредитним договором, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого боржником судового збору за розгляд справи в апеляційному суді відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.
Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                                    Н.В. Ігнатченко

Судді:                                                                                               М.В. Мережко

                                                                                                          С.І. Савченко