Ухвала                                                   
 
07 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 208/10134/21
провадження № 61-10054св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - комунальний заклад «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2022 рокуу складі колегії суддів: Барильської А. П., Деркач Н. М., Куценко Т. Р.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення до дня звільнення з роботи, сплати остаточного розрахунку та внесення періоду вимушеного відсторонення від роботи до страхового стажу для призначення пенсії.
Позовна заява мотивована тим, що починаючи з 13 вересня 2019 року і до 01 грудня 2021 року вона працювала на посаді акомпаніатора у комунальному закладі «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради. 
З вересня 2021 року відповідач, в особі адміністрації, почав вимагати від неї дані про проходження позивачем вакцинування від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-V-2. Крім того, 21 вересня 2021 року на педагогічній нараді директор ОСОБА_2 особисто повідомила про необхідність отримання сертифікату щодо проходження колективом Центру зазначеного щеплення, що є обов`язковим для можливості працювати закладу. 23 вересня 2021 року позивач повторно отримала вимогу щодо термінового, а саме 23 вересня 2021 року до 16.00 години надання довідки про щеплення, або довідки про протипоказання вакцинації, або тест ПЛР. Також директором повідомлено про перехід навчального процесу на дистанційний режим. 
Оскільки з таким рішенням позивач не була згодна, вона та інші педагоги у складі ініціативної групи запропонували директору ОСОБА_2 здійснювати очне навчання, що було також підтримано деякими батьками, з чим адміністрація закладу не погодилася. 
02 листопада 2021 року відбулася чергова оперативна нарада колективу на якій директор центру наголосила, що згідно до Наказу МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням від 04 жовтня 2021 року № 2153 та пункту 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України 
від 09 грудня 2020 року № 1236, 08 листопада 2021 року всі працівники закладу, які відмовляються чи ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень від COVID-19, будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати, цей період відсторонення не увійде до страхового стажу для призначення пенсій та оплати тимчасової непрацездатності, а також цей період не увійде до стажу, що дає право на щорічну відпустку.
08 листопада 2021 року позивачка прибула до КЗ «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості», де знов повідомила директора, що не буде здійснювати щеплення, а саме вакцинування від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-V-2, також не буде робити ПРЛ тести і отримувати довідку щодо наявності в неї протипоказань до такого щеплення, бо вважає це грубим порушенням її прав, проведення над нею незаконного медичного експерименту.
08 листопада 2021 року адміністрацією КЗ «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» її було ознайомлено із наказом від 08 листопада 
2021 року за № 143 к/тр «Про відсторонення від роботи працівників закладу, які відмовилися від профілактичних щеплень проти COVID-19», копію якого вона також в подальшому отримала. Після 08 листопада 2021 року позивач приходила на роботу, але її не допускали до роботи. 
Зазначене вважає грубим порушенням її прав, а тому просить суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 08 листопада 
2021 року за № 143 к/тр про відсторонення її, ОСОБА_1 , від роботи;
- стягнути з КЗ «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» на її користь середньомісячний заробіток (з розрахунку суми виплат за 6 місяців поділити на шість та відняти одну четверту частину, яку було отримано раніше) за весь час відсторонення, починаючи з 08 листопада 2021 року до дня звільнення (01 грудня 2021), який на день пред`явлення позову становить 3 714,00 грн;
- стягнути, враховуючи, що відповідач порушив статтю 116 КЗпП України, яка передбачає виплату усіх сум працівника в день звільнення з відповідача, згідно статті 117 КЗпП України її середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку;
- період вимушеного відстрочення ОСОБА_1 від роботи внести до страхового стажу для призначення пенсій та оплати тимчасової непрацездатності, що дає право на щорічну відпустку в повному обсязі;
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська 
від 14 квітня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ прийнято на виконання вимог чинного законодавства, з врахуванням всіх пов`язаних аспектів у сфері забезпечення стану здоров`я як позивачки, так й інших осіб.
Додатковим рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 20 травня 2022 року заяву комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради про винесення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради 
5 000,00 грн у відшкодування понесених стороною відповідача судових витрат з оплати професійної правничої допомоги. В іншій частині вимог відмовлено.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Ворона А. І., який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , задоволено.
Рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2022 року та додаткове рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано наказ від 08 листопада 2021 року № 143 к/тр «Про відсторонення від роботи працівників закладу, які відмовилися від профілактичних щеплень проти COVID-19» в частині відсторонення з 08 листопада 2021 року від роботи без збереження заробітної плати акомпаніатора ОСОБА_1 .
Стягнуто з комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року, включно, у сумі 3 714,00 грн з відрахуванням обов`язкових податків та обов`язкових платежів.
Стягнуто з комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при винесенні наказу про відсторонення позивача від роботи у відповідача було відсутнє належним чином оформлене подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби, також відсутнє попередження працівника про майбутнє відсторонення від роботи в разі відсутності щеплення, у встановленому законом порядку, у зв`язку із чим наказ про відсторонення позивача не можна вважати законним.
З огляду на вказане апеляційний суд вважав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення середньомісячного заробітку за час відсторонення від роботи, а саме з 08 листопада по 01 грудня 2021 року.
Натомість вимогу позивача про внесення періоду вимушеного відсторонення від роботи до страхового стажу для призначення пенсії, колегія суддів вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки внесення періоду відсторонення від роботи до страхового стажу для призначення пенсії не належить до компетенції суду та вирішується згідно закону. Однак, матеріали справи не містять відомості щодо відмови Пенсійного фонду у зарахуванні періоду відсторонення від роботи до страхового стажу, зважаючи на те, що суд визнав зазначене відсторонення від роботи незаконним.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
У жовтні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2022 року у задоволенні заяви комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2022 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі комунальний заклад «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що наказ МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153 містить положення про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а його затвердження здійснено на підставі пункту 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».
Стаття 46 КЗпП України, стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 та наказ Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153, які є нормативно-правовою підставою для відсторонення працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, не передбачають обов`язку роботодавця здійснити відсторонення на виконання відповідного розпорядчого акту будь-якого компетентного державного органу, а встановлюють прямий обов`язок роботодавця самостійно вчинити до працівника прямо визначену законом дію - відсторонення.
Закон передбачає відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, без винятків, тобто і під час дистанційного навчання та канікул.
Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.
 
Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.
 
Також апеляційним судом не враховано, що наказом відповідача 
від 01 березня 2022 №13 к/тр зупинено дію наказу від 08 листопада 
2021 року №143 к/тр «Про відсторонення від роботи працівників закладу, які відмовилися від профілактичних щеплень COVID-19» до завершення воєнного стану в Україні. Допущено до роботи з 01 березня 2022 року відсторонених працівників.
 
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.
 
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
В пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року справа № 130/3548/21 (провадження № 61-4479св22) за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Укрзалізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Направляючи справу № 130/3548/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції вказував, що передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для формування єдиної правозастосовчої практики у справах про відсторонення працівників від роботи з підстав їх відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень, а тому справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а також задля запобігання судових помилок, які у подальшому не могли б бути виправлені відповідно до процесуального законодавства внаслідок неможливості касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах.
Зокрема колегія суддів зазначила, що національне законодавство з питань відсторонення від роботи у зв`язку з ухиленням від профілактичних щеплень та запроваджене підзаконними актами регулювання відсторонення від роботи працівників які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 нечітке та взаємосуперечливе:
- стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлює загальне правило, що у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт, але водночас допускає, що профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань;
- при цьому, відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень працівники відсторонюються від виконання робіт у порядку, встановленому законом;
- абзац шостий частини першої статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та Інструкція про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затверджена наказом МОЗ від 14 квітня 1995 року № 66 вимагають наявності подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби для того, щоби «усунути» від роботи працівника, який ухиляється від обов`язкового щеплення;
- підпункт 2 пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» встановлює, що відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я, тобто допускається відсторонення працівника без такого подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби і виключає застосування Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»;
- відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» від 29 березня 
2017 року № 348 Державну санітарно-епідеміологічну службу ліквідовано, але не всі її повноваження перейшли до Державної установи «Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України», Державної служби України з питань праці чи Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.
Посилаючись на викладене, з урахуванням: абзацу другого пункту 3.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 10-р/2020, недостатнього рівня якості національного законодавства щодо спірного питання, того, що з моменту запровадження карантину орган законодавчої влади чи Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади, який наділений правом законодавчої ініціативи, не вжили заходів щодо прийняття відповідного якісного закону, що передбачав би, в тому числі, підстави та порядок відсторонення працівників у зв`язку з ухиленням від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (що свідчить про відсутність інших механізмів вирішення правової проблеми та неефективність гарантій реалізації, охорони та захисту фундаментального права на працю, яке гарантоване в статті 43 Конституції України при відстороненні працівників від роботи), неприпустимості в Державі Україна, як правовій державі, протиправного обмеження конституційних прав людини, незалежно від запровадження карантину, воєнного стану чи інших обставин, колегія суддів вважала за можливе звернулася до Великої Палати Верховного Суду.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 вересня 2022 року справу № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) прийнято та призначено до розгляду.
Судове рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великою Палатою Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі).
Колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22).
Керуючись статтями 252, 253, 260, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 208/10134/21 за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відстрочення від роботи про стягнення суми середнього заробітку за час відсторонення до дня звільнення з роботи, сплати остаточного розрахунку та внесення періоду вимушеного відсторонення від роботи до страхового стажу для призначення пенсій, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович