ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/1035/22	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Двіденко Ю.А. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу 	  Запорізької митниці 	
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від 24.05.2022р. у справі №280/1035/22 	
за  позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД Техпром» 	
до: про:	Запорізької митниці  визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови	

ВСТАНОВИВ:

28.12.2021р.   Товариство з обмеженою відповідальністю «УТД Техпром»  (далі – ТОВ «УТД Техпром») за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, судом першої інстанції позов зареєстровано  20.01.2022р. / а.с. 1-9/. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.01.2022р.  за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №280/1035/22 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 36/. 
Позивач, посилаючись у позовній заяві / а.с. 1-9/  на те, що в межах укладеного 29.09.2021р. між ним та іноземною компанією ООО «Корпорация ВЭД-Центр»   (продавець) контракту №09/23 на поставку продукції, з урахуванням специфікацій, продавцем відповідно до умов контракту та на підставі супровідних документів здійснено поставку партій товару на адресу позивача, яким у свою чергу, з метою  митного оформлення було 13.12.2021р.  подано митну декларацію (далі – МД) №UА112080/2021/014489 на товар: рама з драбиною ЛРСП 40 150 шт., рама прохідна ЛРСП 40 300 шт., сполучення діагональне 1=3 м. 400 шт., сполучення горизонтальне 1=3 м 300 шт., рігель настилу 1=3 м 500 шт., базовий блок ВСП 250/0.7 10 шт., секція ВСП 250/0.7 60 шт., базовий блок ВСП 250/1.2 20 шт., секція ВСП 250/1.2 120 шт.»,  разом з усіма документами, які підтверджують митну вартість задекларованого товару, яка була визначена позивачем за ціною договору (контракту), але митним органом, через виявлені у поданих позивачем документах розбіжності, було запропоновано надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, і після отримання від декларанта додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів за вищезазначеною МД,  митним органом 13.12.2021р. було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA112080/2021/000076/2, яким визначено вартість задекларованого  товару за резервним методом,  та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/000433. Позивач вважає прийняте відповідачем рішення про визначення митної вартості  необґрунтованим та безпідставним, оскільки ним як декларантом були надані усі необхідні документи для ідентифікації визначення вартісних показників товару та підтвердження розміру ціни, сплаченої за товар, для здійснення митної оцінки товару саме за методом №1, тобто за ціною контракту №09/23 від 29.09.2021р.  щодо ввезеного на митну територію України товару, а у митного органу, навпаки, були відсутні підстави для відмови позивачу в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного, тому вважає прийняті відповідачем рішення необґрунтованими та безпідставними і просив суд визнати протиправними та скасувати: - рішення про коригування митної вартості (далі – рішення) №UA112080/2021/000076/2 від 13.12.2021р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/000433.
Рішенням    Запорізького  окружного   адміністративного   суду   від   24.05.2022р. у справі №280/1035/22 адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/000433 та рішення про коригування митної вартості товару №UA112080/2021/000076/2 від 13.12.2021р. винесені  Запорізькою митницею. / а.с. 54-58/.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції / а.с. 64-77/
З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022р. з суду першої інстанції витребувано матеріли адміністративної справи №280/1035/22/ а.с. 79/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 21.07.2022р. / а.с. 82/.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022р.   у справі №280/1035/22 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізької митниці на рішення  Запорізького  окружного   адміністративного   суду   від   24.05.2022 р. у справі №280/1035/22  /а.с. 83/ та апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 13 годин 30 хвилин 23.08.2022р. /а.с. 84/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 85-93/.
У зв`язку з тим, що судді Панченко О.М. та Чередниченко В.Є., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №280/1035/22, станом на 23.08.2022р. перебували у відпустці із застосуванням автоматизованої системи документообігу Третього апеляційного адміністративного суду у цій справі здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено склад суду, що розглядає справу: головуючий суддя Коршун А.О. (доповідач), судді Сафронова С.В., Семененко Я.В. / а.с. 100,101/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.08.2022р.   у справі №280/1035/22 апеляційних розгляд цієї справи відкладено на 15-00 годин 20.09.2022р. / а.с. 105/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 106-110/.
Відповідно до рішення зборів суддів Третього апеляційного адміністративного суду №1 від 07.03.2022р. із застосуванням автоматизованої системи документообігу Третього апеляційного адміністративного суду у цій справі здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено склад суду, що розглядає справу: головуючий суддя Коршун А.О. (доповідач). судді: Панченко О.М., Чередниченко В.Є. / а.с. 114-115/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022р.    у справі №280/1035/22 призначено проведення судового засідання о 15-00 годин 20.09.2022р. у адміністративній справі №280/1035/22   за апеляційною скаргою Запорізької митниці       на рішення   Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2022р. у справі №280/1035/22    в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням учасниками справи власних технічних засобів за допомогою додатку «EasyCon» / а.с. 116/, про що повідомлено учасників справи / а.с. 117-121/.
Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 24.05.2022р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі. 
У судовому засіданні 20.09.2022р. в режимі відеоконференції представник відповідача підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від   24.05.2022р. у цій справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі. 
Представник позивача у судове засіданні 20.09.2022р. не з`явився. Позивач про день, годину та місце розгляду справи повідомлений. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача.  
Заслухавши у судовому засіданні в режимі відеоконференції представника відповідача, перевіривши  у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у цій справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що в межах укладеного 29.09.2021р. між ТОВ «УТД Техпром» ним та іноземною компанією ООО «Корпорация ВЭД-Центр»  (продавець) контракту №09/23 на поставку продукції /а.с. 20-23/, з урахуванням специфікацій №13 від 18.11.2021р., №14 від 19.11.2021р., №17 від 30.11.2021р., №18 від 30.11.2021р., які є невід`ємною частиною контракту / а.с. 24-27/, продавцем відповідно до умов контракту та на підставі супровідних документів здійснено поставку партій товару на адресу позивача / а.с. 28-33/, яким у свою чергу, з метою  митного оформлення 13.12.2021р.  подано МД №UА112080/2021/014489 на товар: рама з драбиною ЛРСП 40 150 шт., рама прохідна ЛРСП 40 300 шт., сполучення діагональне 1=3 м. 400 шт., сполучення горизонтальне 1=3 м 300 шт., рігель настилу 1=3 м 500 шт., базовий блок ВСП 250/0.7 10 шт., секція ВСП 250/0.7 60 шт., базовий блок ВСП 250/1.2 20 шт., секція ВСП 250/1.2 120 шт.» / а.с. 17-19/,  до якої декларантом додано усі документи, які підтверджують митну вартість задекларованого товару, яка була визначена декларантом  за ціною договору (контракту), які перелічені у графі 44 МД, і ці обставини не заперечувались учасниками справи під час її розгляду судом. 
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості останньою виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, та позивачем були надані додаткові документи : прайс - лист б/н від 01.10.2021р.; прибуткові накладні №6, №7 від 19.10.2021р., №150 від 23.11.2021р., - видаткові накладні  №95 від 21.10.2021р.,  № 96 від 28.10.2021р., №547 від 30.11.2021р.;  у яких також митним органом були виявлені розбіжності, що обумовило необхідність проведення консультацій з декларантом у ході яких останній повідомив про відсутність можливості надання ним  додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості задекларованого товару та митним органом 13.12.2021р. було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA112080/2021/000076/2, яким визначено вартість задекларованого позивачем у справі товару за резервним методом,  та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/000433
При цьому необхідно зауважити, що під час розгляду цієї справи відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень,  у якості обґрунтування необхідності та правомірності прийняття ним рішень, які є предметом оскарження у цій справі, посилався на наявність розбіжностей у поданих позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару  документах, які зробили неможливим визначення певних складових частин митної вартості оцінюваних товарів, наслідком чого стала неможливість застосування обраного декларантом способу визначення митної вартості задекларованих товарів за основним методом – за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, та необхідність коригування митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.   
Спірні відносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення митного оформлення товарів, справляння митних платежів врегульовано нормами Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Так ч. 1 ст.  246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
За правилами ст.  248 цього ж Кодексу - митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Положеннями ст. 257 МК України передбачено, що  декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Аналіз положень ст. ст. 49, 50 МК України дає можливість зробити висновок про те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці, і міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - GAТТ).
Відповідно до ч. 2 статті VII GAТТ - оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Статтями  49-58 Митного кодексу України  визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених у даних нормах матеріального права законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:
1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається : 
1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Сукупний аналіз положень ч. 3 ст.  53, ч.ч. 1, 2 та 5 ст.  54, ст.  58 Митного кодексу України  дає підстави зробити висновок про те,  що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у  статті 58 Митного кодексу України, та має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
З наданої суду копії рішення відповідача, про коригування митної вартості товарів /а.с. 14-16 /, яке є предметом оскарження у цій справі, вбачається, що  підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що виключає можливість застосування першого методу визначення митної вартості товарів.
Так під час розгляду цієї справи судом встановлено, що за результатами опрацювання наданих позивачем на підтвердження заявленої митної вартості задекларованого товару відповідачем з огляду на те, що відповідно до п.3.2 контракту №09/23 від 29.09.2021р. строки та порядок розрахунків зазначається у специфікації, а у специфікаціях №13 від 18.11.2021р., №14 від 19.11.2021р., №17 від 30.11.2021р., №18 від 30.11.2021р., які є невід`ємною частиною контракту ,  (п.2) передбачено 100% авансовий платіж на загальну суму 6491117,90 RUB, який здійснюється  протягом 3-х днів після виставлення рахунку на оплату, у платіжних дорученнях №805 від 19.11.2021р., №673 від 01.12.2021р. загальна сума платежу 6491117,90 RUB., у наданих рахунках на оплату №1023 від 18.11.2021р., №1059 від 30.11.2021р. загальна сума 3331664,2000 RUB., зроблено висновок про те, що строки та порядок розрахунків не відповідають умовам контракту.
Але під  час розгляду цієї справи встановлено, що сторони за контрактом №09/23 від 29.09.2021р. / а.с. 20-23/  визначили, що номенклатура, кількість  та вартість товару визначаються у специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього контракту ( п.1.1 контракту), і номенклатура та вартість товару згідно рахунку № 1023 від 18.11.2021р. / а.с. 31/ повністю відповідає специфікації № 13 від 18.11.2021р. / а.с. 24/,   номенклатура та вартість товару згідно рахунку № 1059 від 30.11.2021р.  відповідає  специфікації № 18 від 30.11.2021р., а специфікації № 14 від 19.11.2021р. та № 17 від 30.11.2021р.  надані позивачем митному додатково, оскільки у платіжних дорученнях № 673 та № 805 є посилання на ці специфікації, окрім інших / а.с. 32,33/.
Щодо тверджень митного органу стосовно розбіжностей у наданих документах щодо  строків поставки задекларованого товару, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що це зауваження не стосується числових показників митної вартості імпортованого товару.
Стосовно зауважень митного органу про те, що з наданих до митного оформлення платіжних доручень №673 від 01.12.2021р., №805 від 19.11.2021р.  загальна сума становить  суму 6491117,90 RUB натомість вартість партії товару згідно рахунків №874 від 02.12.2021р., №878 від 03.12.2021  складає 3331664,20 RUB, то з наданих суду платіжних доручень, рахунків  та специфікацій / а.с. 24-33/ вбачається, що платіжне доручення № 673 від 01.12.2021р. містить посилання на специфікації №№17,18 від 30.11.2021р., платіжне доручення № 805 від 19.11.2021р. містить посилання на специфікації № 13 від 18.11.2021р., № 14 від 19.11.2021р. , номенклатура, кількість та вартість товару згідно рахунку № 874 від 02.12.2021р.  відповідає інвойсу № 1023 та специфікації № 13. Номенклатура та вартість товару згідно рахунку № 878 відповідає рахунку на оплату  № 1059 від 18.11.2021р. та специфікації № 18 від 30.11.2021р., і платіжним дорученням № 673 від 01.12.2021р.  було сплачено вартість товару за специфікаціями № 17 та № 18 від 3011.2021р., а платіжним дорученням № 805 від 19.11.2021р. сплачена вартість товару  за специфікаціями № 13 від 18.11.2021р.  та № 14 від 19.11.2021р.. 
Отже з огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що позивачем під час здійснення митного оформлення задекларованого товару надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження визначення ним митної вартості задекларованого товару  за першим методом визначення митної вартості – за ціною договору (контракту), а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України і ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.
Щодо посилань відповідача під час розгляду цієї справи на застосування ним для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару наявних у нього відомостей щодо митної вартості товару за МД №UA 100100/2021/61067 від 17.11.2021р., то з огляду на те, що відповідачем під час розгляду цієї справи не надано будь-яких належних доказів на підтвердження відсутності інших раніше визначених митних вартостей подібного до задекларованого позивачем товару у співставних обсягах та комерційних рівнях  за ціною угоди час експорту яких максимально наближений до спірного випадку, використання інформації  МД №UA 100100/2021/61067 від 17.11.2021р. з метою визначення митної вартості задекларованого позивачем товару є необґрунтованим. 
Отже з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що зазначені у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості висновки митного органу не є розбіжністю, яка вливає  на числові значення митної вартості, оскільки стосуються  умов оплати за товар, які чітко визначені сторонами за зовнішньоекономічним контрактом та виконані ними. 
Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості (методом №6) , із посиланням  на ненадання декларантом всіх документів, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди,  тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару, що свідчить про те, що оскаржуване позивачем рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів прийняті митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і  суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог і постановив у справі правильне рішення про задоволення заявлених позивачем  позовних вимог у повному обсязі. 
Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення  даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено  правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і  оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 24.05.2022  р.  у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-–

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці -  залишити без задоволення. 
Рішення   Запорізького   окружного    адміністративного    суду   від   24.05.2022  р. у справі №280/1035/22  – залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
                    Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.10.2022р. 
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко