ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/3647/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Богатинський Б.В.) у справі №280/3647/22 за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління Держпраці у Запорізькій області  про визнання протиправною та скасування постанови,- 

ВСТАНОВИВ:

13.06.2022р. позивач звернулась до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 6 ДПС - ФС від 23.02.2022, винесену Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що накладення штрафу за порушення, передбачене абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомленням центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України лише на підставі акту фактичної перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю - неможливе, якщо цьому не передувало здійснення заходу державного нагляду (контролю), з єдиним виключенням - накладення штрафу без здійснення відповідного заходу можливо виключно на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та яким встановлено період такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації. Отримавши від органу ДПС акт фактичної перевірки, в якому викладені висновки про порушення позивачем саме тих вимог законодавства про працю, відповідальність за яке встановлена абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, відповідач був зобов`язаний відповідно до частини 5 статті 265 КЗпП України призначити і провести інспекційне відвідування позивача, в ході якого мав встановити, чи дійсно допущено відповідне порушення. При цьому слід врахувати, що норми частини 5 статті 265 КЗпП України мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку №509, оскільки він є підзаконним нормативно-правовим актом і прийнятим саме на виконання статті 265 КЗпП України, а тому не може їй суперечити. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
На вказане рішення суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим,  що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача, невірно застосовано норми матеріального права. Так зазначає, що відповідач був зобов`язаний відповідно до частини 5 статті 265 КЗпП України призначити і провести інспекційне відвідування позивача, в ході якого мав встановити, чи дійсно допущено відповідне порушення. При цьому слід врахувати, що норми частини 5 статті 265 КЗпП України мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку №509, оскільки він є підзаконним нормативно-правовим актом і прийнятим саме на виконання статті 265 КЗпП України, а тому не може їй суперечити. 
Відповідач не скористався правом подання відзиву.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить що така не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем. Видами господарської діяльності підприємця є 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (крім обмежень передбачених ст. 291 пп. 5.1 Податкового кодексу України), 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
14.12.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області видано наказ №3699-п “Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ”.
15.12.2021 працівники ГУ ДПС у Запорізькій області вийшли за місцем здійснення позивачем господарської діяльності магазину за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами фактичної перевірки контролюючим органом складено акт (довідка) фактичної перевірки від 24.12.2021 №12889/08/01/08/09/ НОМЕР_1 , в якому окрім іншого, встановлено, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відсутній трудовий договір з особою, що 15.12.2021 під час проведення фактичної перевірки проводила розрахункові операції ОСОБА_2 . 
На момент проведення перевірки до ГУ ДПС у Запорізькій області не подавались відомості про прийняття на роботу ОСОБА_2 
05.01.2022 ГУ ДПС у Запорізькій області направило копію акту від 24.12.2021 №12889/08/01/08/09/ НОМЕР_1 на адресу Головного управління Держпраці у Запорізькій області.
13.01.2022 Головне управління Держпраці у Запорізькій області повідомило ФОП позивача про одержання 11.01.2022 акту проведення фактичної перевірки, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Також, повідомлено, що справа про накладення штрафу розглядатиметься у 45-дений строк.
23.02.2022 уповноваженою особою Головного управління Держпраці у Запорізькій області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №6 ДПС-ФС, якою вирішено накласти на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 65000 гривень, за порушення вимог ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України “Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту” від 17.06.2015 №413, відносно працівника ОСОБА_2 , яку було допущено до роботи без належного оформлення з нею трудових відносин. 
Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною позивач звернулась до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що спірне рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.
Переглядаючи судове рішення  колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить наступного висновку.
Спірним у справі є питання, за позицією позивача, прийняття спірного рішення в порушення норми частини 5 статті 265 КЗпП України.
Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі – КЗпП України), Законом України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі – Закон № 877) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 2 Закону №877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Приписами статті 3 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.
Згідно з частиною 4 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413 “Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту” установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.
Відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України, визначає Порядок № 509.
Відповідно до пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).
Абзацом сьомим пункту 2 Порядку №509 передбачено, що штрафи накладаються на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
При цьому пунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (далі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи (до яких належать, зокрема, податкові органи) мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.6 статті 80 ПК України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).
Пунктом 3 Порядку №509 передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Відповідно до пункту 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Верховний Суд у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 380/1116/20 та від 21 квітня 2021 року у справі № 260/586/20 дійшов висновку, що самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю є також акт перевірки ДПС, її територіального органу, оскільки положення ч. 8     ст. 265 КЗпП України     не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, під час якої виявлені порушення законодавства про працю, як це передбачено Порядком № 509.
Отже, штрафи можуть бути накладені на підставі, в тому числі, акта перевірки ДПС, її територіального органу, під час якої виявлені порушення законодавства про працю,  проте за результатами розгляду справи, відповідно до п.п. 2, 3, 4 Порядку №509.
Як свідчать встановлені обставини справи, ГУ ДПС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт (довідка) фактичної перевірки від 24.12.2021 №12889/08/01/08/09/ НОМЕР_1 , в якому окрім іншого, встановлено, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відсутній трудовий договір з особою, що 15.12.2021 під час проведення фактичної перевірки проводила розрахункові операції ОСОБА_2 . На момент проведення перевірки до ГУ ДПС у Запорізькій області не подавались відомості про прийняття на роботу ОСОБА_2 (а.с. 39-41)
В поясненнях до акту перевірки, ОСОБА_2 вказала займану посаду – продавець-стажер. (а.с. 42).
Головне управління Держпраці у Запорізькій області одержавши акт перевірки Головного управління ДПС у Запорізькій області від 24.12.2021, у відповідності до наведених норм, направило повідомлення позивачу, та в межах 45 денного терміну розглянуло справу, дослідивши її матеріали, і вирішило, що наявні підстави для накладення штрафу на позивача.
Таким чином відповідач отримавши акт податкового органу, запросив позивача  на розгляд справи, а отже дотримався порядку розгляду справи визначений п.п. 2-4 Порядку №509. Проте позивач не скористалась правом наданням пояснень та документів.
Враховуючи акт податкового органу, є вірними висновки суду першої інстанції, що відповідачем вірно встановлено, про недотримання позивачем порядку оформлення трудових відносин з найманими працівниками, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 21, ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, згідно з якими працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та свідчить про фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Посилання позивача на те, що накладення штрафу відповідачем можливо лише виключно за результатами перевірки органу Держпраці або без перевірки на підставі судового рішення, з посиланням на ч. 8 ст. 265 КЗпП України є помилковими, враховуючи наступне.
Так відповідно до ч. 8 ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.
Зазначена норма є самостійною щодо накладення штрафу без здійснення заходу державного нагляду (контролю) саме на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.
Доводи суду першої інстанції щодо не оскарження позивачем акту перевірки податкового органу є помилковими, оскільки такий не підлягає оскарженню, відповідно до чинного законодавства, проте такі не призвели до невірного вирішення справи.
З урахуванням викладеного колегія суддів  дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року у справі №280/3647/22 – залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак