ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/157/22  Номер провадження 22-ц/814/2345/22	Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,
секретаря: Боштенка Ю.В.,
за участі: представника відповідача – адвоката Сенкевича В.І.,
розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сенча» до ОСОБА_1 про захист прав та інтересів
за апеляційною скаргою адвоката Сенкевича Володимира Івановича в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Бондарь В.А. в м.Лохвиці, -
в с т а н о в и в :
У лютому 2022 року ТОВ «Сенча» звернулося до районного суду з даним позовом. Зазначали, що 29.08.2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, що знаходиться на території Сенчанської об`єднаної територіальної громади Миргородського району Полтавської області площею 2,95 га, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002.
Реєстрацію договору оренди земельної ділянки було проведено реєстраційною службою Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області 19 грудня 2013 року, індексний номер рішення 9246780.
Вказували, що ОСОБА_1 безпідставно ставе під сумнів існування у позивача законного права оренди вищевказаної земельної ділянки, і у спосіб, не встановлений законом, намагається припинити оренду цієї земельної ділянки.
У зв`язку з чим, просили:
-визнати, що ТОВ «Сенча» є належним і законним орендарем земельної ділянки площею 2,95 га, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002, право оренди якої зареєстроване 16.12.2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та іншого речового права на підставі договору оренди землі від 29 серпня 2012 року, укладеного між ТОВ «Сенча» та ОСОБА_1 
-зобов`язати ОСОБА_1 передати ТОВ «Сенча» в оренду земельну ділянку площею 2,95 га, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002 до кінця дії договору оренди землі від 29 серпня 2012 року.
-зобов`язати ОСОБА_1 припинити дії, які перешкоджають ТОВ «Сенча» користуватися земельною ділянкою площею 2,95 га, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002 та порушують умови договору оренди землі від 29 серпня 2012 року
-стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сенча» суму судових витрат в розмірі 46 585,94 грн., з них 3085,94 грн. судовий збір та 43 500 грн. правнича допомога.
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року частково задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Сенча" до ОСОБА_1 про захист прав та інтересів.
Визнано, що товариство з обмеженою відповідальністю "Сенча" є належним і законним орендарем земельної ділянки площею 2,95 га, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002, право оренди якої зареєстроване 16.12.2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та іншого речового права на підставі Договору оренди землі від 29 серпня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сенча" та ОСОБА_1 .
В частині інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сенча" судові витрати, пов"язані зі сплатою судового збору в розмірі 1028,65 грн.
Відмовлено в стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенча" на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.
Рішення оскаржив адвокат Сенкевич В.І. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Сенча".
Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги існування постанови Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №538/322/21, якою позов ОСОБА_1 до ТОВ «Сенча» задоволено. Зобов`язано ТОВ «Сенча» усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні майна шляхом повернення належної їй на праві власності оспорюваної земельної ділянки.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.5 ст.212, ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте представник – адвокат Томчук М.В. з технічної неможливості не зміг налаштувати зв`язок.
Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що  ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 2,95 га, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сенчанської сільської ради.
29 серпня 2012 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Сенча» був укладений договір оренди цієї земельної ділянки строком на 15 років.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 29 серпня 2012 року зареєстроване державним реєстратором реєстраційної служби Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області 16 грудня 2013 року, номер запису про інше речове право 3934351.
Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 29 серпня 2012 року орендодавець передала, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 2,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002.
Районний суд, частково задовольняючи  позовні вимоги, своє рішення мотивував тим, що на момент  укладання   договору землі від  29 серпня 2012 року і до 01 січня 2013 року  в Україні не функціонували  ні сам орган  державної реєстрації, ні порядок державної реєстрації, ні порядок ведення відповідних реєстрів для реєстрації права оренди, у зв`язку з чим  ТОВ «Сенча» до 01 січня 2013 року  було позбавлено можливості  та законних підстав для здійснення державної реєстрації права оренди  вказаного договору, а  так як позивач  обробляє спірну  земельну ділянку, відповідач вчасно отримує орендну плату, прийшов до висновку, що товариство  є належним і законним орендарем цієї земельної ділянки.
Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
У цій справі встановлено, що на підставі договору оренди землі 29 серпня     2012 року ОСОБА_1 передала спірну земельну ділянку в оренду ТОВ «Сенча» строком на 15 років. В пункті 43 договору сторони передбачили, що він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.12-14).
Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації.
Такі умови договору відповідають статті 18 Закону України «Про оренду землі».
З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України   від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими  з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року товариство не могло зареєструвати договір оренди землі.
Схожі за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження          № 14-338цс19) та від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).
Водночас проведення 16 грудня 2013 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 29 серпня          2012 року не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року.
Отже, оскільки ТОВ «Сенча» не здійснило державної реєстрації договору оренди землі від 29 серпня 2012 року, як це передбачено умовами договору, договір між ТОВ «Сенча» і ОСОБА_1 чинності не набрав і, відповідно, товариство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі.
Фактичне виконання умов договору оренди землі без його державної реєстрації не свідчить про його укладення.
У зв`язку із цим безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ «Сенча» є належним і законним орендарем цієї земельної ділянки.

Крім того, оскаржуване рішення районного суду суперечить висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду 20 жовтня 2021 року у справі № 538/322/21, у спорі між тими ж сторонами та зобов`язання товариство з обмеженою відповідальністю «Сенча» усунути  ОСОБА_1 перешкоди в користуванні майном шляхом повернення належної їй на праві власності земельної ділянки площею 2,95 га, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області.
Згідно зі статтями 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом     у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі     № 569/17272/15-ц.
Отже, позивач, звернувшись до суду з даним позовом, обрав невірний спосіб захисту.
Проте, районний суд зазначеного не врахував та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
За таких обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Сенча» до ОСОБА_1 про визнання товариства належним і законним орендарем земельної ділянки площею 2,95 га, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002.
В іншій частині рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року слід залишити без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
За нормами ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Беручи до уваги предмет спору, керуючись принципами справедливості, співмірності та процесуальної рівності з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за надану правничу допомогу в розмірі 8 тис. грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сенкевича Володимира Івановича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року скасувати в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Сенча», ухваливши нове рішення.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сенча» в задоволенні позовних вимог до  ОСОБА_1 про визнання товариства належним і законним орендарем земельної ділянки площею 2,95 га, кадастровий номер 5322686600:00:007:0002.
  В іншій частині рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенча» на користь  ОСОБА_1 витрати за надану правничу допомогу в розмірі 8000 грн.(вісім тисяч гривень).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16.12.2022 року.

Головуючий суддя                                                                 О.В. Прядкіна

Судді:                                                                                 С.Б. Бутенко

                                                                                                                       О.І. Обідіна