ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/34916/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі також -відповідач), в якому просила суд:
скасувати рішення X сесії Київської міської ради VIII скликання від 12.03.2020 №525/8695 «Про відмову у передачі громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 »;
зобов`язати Київську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою земельної ділянки площею 0,0972 га (кадастровий номер 8000000000:62:195:0005) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 (категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код КВПЦЗ 02,01, справа А-18767) та передати її у власність ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Київської міської ради від 12.03.2020 №525/8695 як такого, що прийнято без урахування положень частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), відповідно до яких обмеження щодо передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам не поширюються на випадки, в тому числі, приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, про задоволення позову.
Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що  постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2008 у справі №12/120 позов ОСОБА_1 задоволено частково: 
визнано протиправною бездіяльність Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації; 
зобов`язано Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та Деснянську районну у місті Києві державну адміністрацію вчинити дії відповідно до законодавства України стосовно виготовлення документації щодо передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки, що знаходиться: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2009 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.11.2010 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2008 залишено без змін. 
На підставі виконавчого листа № 12/120 (2а-6317/07), виданого 11.11.2009 Окружним адміністративним судом м. Києва, підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження.
Комунальним підприємством «Київський інститут земельних відносин» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 .
Згідно з листом Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 02.07.2019 №0570202/3-12397 проект землеустрою переданий до Київської міської ради для його затвердження.
Рішенням Київської міської ради від 12.03.2020 №525/8695 позивачу відмовлено у передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 .
Відмова у передачу у приватну власність земельної ділянки мотивована положеннями частини третьої статті 24 Закону №3038-VI та відсутністю затвердженого детального плану або плану зонування території. 
Про прийняте рішення позивач дізналась 03.11.2021, після отримання листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 28.10.2021 № 057-08/В-4412-25820.
Вказуючи на протиправність рішення Київської міської ради від  12.03.2020 №525/8695, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності рішення Київської міської ради від 12.03.2020 №525/8695 як такого, що прийнято за наявності передбачених законом підстав для відмови у затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Судом першої інстанції зауважено, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження існування обставин, вказаних у частині третій статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за яких допускається передача земельних ділянок у власність за відсутності плану зонування або детального плану території.
Апеляційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що поданий на затвердження проект землеустрою на виконання вимог частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України був погоджений всіма органами державної влади у порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України, що, за посиланням апелянта, виключає можливість прийняття рішення про відмову у його затвердженні. Зауважує, що відповідно до частини третьої статті 24 Закону №3038-VI передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам для містобудівних потреб допускається за умови, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах території, щодо якої затверджено принаймні один із таких видів містобудівної документації на місцевому рівні: комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території; генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території; план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель"; детальний план території. Зазначає, що наявна у справі містобудівна документація спростовує висновки суду, покладені в обґрунтування прийнятого рішення.
Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Частиною третьою статті 24 Закону №3038-VI в редакції, чинній на момент прийняття Київською міською радою рішення від 12.03.2020, встановлено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків: 
1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи; 
2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону; 
3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 
4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку);
5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів;
6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів. 
Таким чином, нормами законодавства, чинного на момент прийняття Київською міською радою оскаржуваного рішення, встановлена пряма заборона передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам при відсутності плану зонування або детального плану території, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 24 Закону №3038-VI
Судом першої інстанції в обґрунтування судового рішення зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження існування обставин, вказаних у частині третій статті 24 Закону №3038-VI, за яких допускається передача земельних ділянок у власність за відсутності плану зонування або детального плану території.
Колегія суддів апеляційного суду, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що фактичне користування позивачем земельною ділянкою не є свідченням того, що вказану земельну ділянку було надано у користування уповноваженим органом у передбаченому законом порядку.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно з матеріалами розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, копія якого міститься в матеріалах справи, запроектована до відведення земельна ділянка знаходиться на землях, раніше наданих розпорядженням Ради Міністрів Української РСР від 25.01.1990 №49-р Головному управлінню капітального будівництва Київського міськвиконкому під забудову житлового масиву «Троєщина». Відповідно до рішення Київської міської ради від 28.11.2002 №118/278 Управлінню капітального будівництва Київської міської державної адміністрації право користування земельною ділянкою припинено; земельну ділянку віднесено до земель запасу відповідних категорій. 
За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин пункту 2 частини третьої статті 24 Закону №3038-VI є обґрунтованим. Наявності інших обставин, з якими частина третя статті 24 Закону №3038-VI передбачає наявність підстав для вирішення питання про передачу земельної ділянки у власність за відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього закону, позивачем також не обґрунтовано. 
Колегія суддів апеляційного суду також звертає увагу на помилковість посилання апелянта на положення частини третьої статті 24 Закону №3038-VI в редакції, відповідно до якої передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам для містобудівних потреб допускається за умови, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах території, щодо якої затверджено принаймні один із таких видів містобудівної документації на місцевому рівні: комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території; генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території; план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні.
Так, зазначені положення статті 24 Закону №3038-VI викладено в редакції Закону України від 17.06.2020 №711-IX, які набрали чинності після прийняття Київською міською радою оскаржуваного рішення. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на момент прийняття Київською міською радою рішення від 12.03.2020 про відмову у передачу у власність земельної ділянки, план зонування та детальний план території, на якій розміщена запроектована до відведення земельна ділянка, Київською міською радою не затверджувався. 
Так, Київської міської радою прийнято рішення від 20.09.2012 №69/8353 «Про розробку плану зонування території міста Києва», втім на момент виникнення спірних правовідносин рішення про затвердження розробленого плану зонування території міста Києва відповідачем не прийнято. 
Згідно з інформацією, викладеною у листі виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.08.2020 №004-1866, копія якого міститься в матеріалах справи, ПП «Інститут Урбаністики» розробляє проект детального плану територій району садибної забудови с. Троєщина в межах вулиць Бальзака, Радунської, Лісківської, Милославської у Деснянському районі, до меж якого потрапляє ділянка по вул. Толстого, 4-а у Деснянському районі. У той же час, рішення Київської міської ради про затвердження розробленого детального плану територій на момент виникнення спірних правовідносин Київською міською радою також не прийнято. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності рішення Київської міської ради від 12.03.2020 №525/8695 як такого, що прийнято за наявності передбаченої законом підстави для відмови у передачі земельної ділянки у власність. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду Верховного Суду від 28 листопада 2019 року по справі №826/18649/15, від 11 червня 2020 року по справі № 826/15114/17, від 30 липня 2020 року по справі № 822/1030/18 та від 28 вересня 2021 року по справі №826/15113/17. 
Зважаючи на викладене, позиція суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову є обґрунтованою. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Правова оцінка встановлених обставин справи судом першої інстанції дана вірно. Порушень норм матеріального чи процесуального права при прийняті рішення судом першої інстанції не допущено. 
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року у справі №640/34916/21 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач                                                                      С.Б. Шелест
Судді                                                                                          А.М. Горяйнов
                                                                                                    О.Є. Пилипенко