ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5156/22 Справа № 201/11385/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       26 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
при секретарі - Усик А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про зобов`язання відновити електропостачання та заборону вчинення дій, направлених на відключення електропостачання, - 

В С Т А Н О В И В: 

               У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про зобов`язання відновити електропостачання та заборону вчинення дій, направлених на відключення електропостачання. 
               В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався на те, що позивач з 04.05.2001 р. зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , разом із позивачем в цій квартирі зареєстровані з 15.07.2019 р. та постійно проживають малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Власниками даного житла є ОСОБА_3 , яка є власником електроустановки (користувачем), на яку відкрито особовий рахунок в АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі», та ОСОБА_6 (її донька).
               З жовтня 2021 р. постачання електричної енергії (електроживлення електроустановки) в квартирі було припинено на підставі підпункту 1 пункту 11.5.2. Кодексу системи розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018 р., та відповідно до Порядку, передбаченого пунктом 7.9 ПРРЕЕ – за заявою власника електроустановки (користувача). На переконання позивача, він та його малолітні діти позбавлені можливості користуватися послугами електричної енергії по місцю їх фактичного користування, яке є єдиним їхнім житлом, з вини ОСОБА_3 .
               За таких обставин, позивач просив суд зобов`язати АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відновити електропостачання (електроживлення електроустановки) в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_3 здійснювати в майбутньому будь-які дії, направлені на відключення електропостачання (електроживлення електроустановки) в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
               Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
               Не погодившись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
               Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.         
               Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.
               Судом першої інстанції встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 12, 13). 
               Місце проживання дітей зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (що підтверджується відповідними довідками ( а.с. 14, 15)).
               Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
               Договірні відносини між позивачем та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відсутні, договір розподілу електричної енергії між позивачем та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» не був укладений.
               З жовтня 2021 р. квартира АДРЕСА_2 відключена від постачання електричної енергії; таке відключення мало місце за заявою власника нерухомого майна ОСОБА_3 (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
               28.10.2021 р. на адресу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» позивачем направлений адвокатський запит з питання надання інформації про причини припинення постачання електричної енергії за зазначеною вище адресою (а.с. 16). 
               02.11.2021 р. АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у відповіді за вих. №46845/1001 надав відповідь на адвокатський запит від 28.10.2021 р. (а.с. 17).
               Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2021 р. (справа №199/7739/20, 2/199/1056/21) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , де третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном в задоволенні позову відмовлено (а.с. 18-21); рішення набрало законної сили 26.08.2021 р.
               06.11.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до ВП №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 22-23), оскільки він та малолітні діти позбавлені можливості користуватися послугами електричної енергії за місцем фактичного проживання.
               Відомості за заявою від 06.11.2021 р. внесені до ЄРДР, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 43).
               У заяві від 08.12.2021 р. до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» представник позивача адвокат Воронков О.М. просив відновити електропостачання у квартирі проживання позивача (а.с. 44-45).
               15.12.2021 р. у адвокатському запиті адвокат - представник позивача Воронков О.М. просив АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» надати інформацію про причини, з яких не відновлено електропостачання (а.с. 46-47).
               21.12.2021 р. АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з питань, порушених у адвокатському запиті від 15.12.2021 р., надав відповідь, відповідно до якої відновлення електроживлення можливо за заявою власника цієї електроустановки, яким, тобто власником, є ОСОБА_3 (а.с. 48-49).
               Заборгованість з оплати комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 , становить 29 868,00 грн., з яких борг по оплаті за електроенергію складає 507,36 грн., що підтверджується відповідною роздруківкою (а.с. 57).
               Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2020 р., залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.01.2021 року, (справа №201/13049/19, 2/201/890/2020) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про зобов`язання вчинити дії та солідарне стягнення моральної шкоди (а.с. 68-73) в задоволенні позову відмовлено.
               Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильного виходив з того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи, зокрема, щодо порушення його прав з боку АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», тому підстави для задоволення вимоги позову про зобов`язання АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відновити електропостачання (електроживлення електроустановки) в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. 
               Крім того, вчинення ОСОБА_3 дій щодо свого майна, зокрема, в частині припинення розподілу електричної енергії (тимчасове або остаточне) експлуатації електроустановки, як користувачем малої системи розподілу, мало місце у відповідності до ПРРЕЕ та Кодексу Систем розподілу. Так, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна, а тому вимоги позивача про заборону ОСОБА_3 здійснювати в майбутньому будь-які дії, направлені на відключення електропостачання (електроживлення електроустановки) в квартирі є безпідставними.
               Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
               Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та несправедливим у розумінні національного та міжнародного права, так як відсутність електроенергії у квартирі в якій він проживає з дітьми фактично створює їм перешкоди для нормального існування, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.
               Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
               Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
               Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
               Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
               Відповідно до п.7.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою від 14 березня 2018 року №312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг електроживлення електроустановки може бути припинено оператором системи за заявою власника цієї електроустановки у зазначений заявником термін (за погодженням з оператором системи) та на погоджений електропостачальником строк (який визначається власником електроустановки) після оплати власником цієї електроустановки оператору системи послуги з відключення.
                ОСОБА_3 , користуючись своїми правами як власник квартири, зверталася до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з заявою про припинення постачання електроенергії до належної їй квартири.
               Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
               Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.
               Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що постачання електричної енергії споживачу (абоненту) можливе тільки за наявності договору про постачання енергетичними ресурсів через приєднану мережу, укладеного між постачальником і споживачем (абонентом).
               Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
               Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
               Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
               Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.
               Установивши, що відключення квартири від електропостачання відбулося за заявою ОСОБА_3 , суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову, оскільки припинення постачання електроенергії було правомірним.
               Колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
               Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
               Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
               Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
               Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
               Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін. 
               Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 — залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2022 року — залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.М. Пищида

                                                                                       І.Ю. Ткаченко