ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2022 року                                                                         Справа № 5019/1274/11 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Філіпова Т.Л. 

секретар судового засідання Мельник О.О.
перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 5 серпня 2022 року по справі №5019/1274/11 (суддя Романюк Ю.Г.)
час та місце ухвалення: 5 серпня 2022 року; м. Рівне, вул. Набережна, 26А; вступна і резолютивна частина проголошена о 11:20 год; повний текст ухвали складено 5 серпня 2022 року      
за скаргою на бездіяльність державного виконавця Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) під час примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року в справі №5019/1274/11
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісава"
до Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка"
про стягнення 470 384 грн 70 коп.
за участю представників сторін:
від Позивача - Грищенко О.М.;
від Відповідача     - не з`явився;
від Органу виконання - Дума Т.П..

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Рівненської області  від 11 липня 2012 року в справі №5019/1274/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісава" (надалі – Позивач) до Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" (надалі – Відповідач) про стягнення 470 384 грн 70 коп. позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 185    742 грн 16 коп. основного боргу, 37    630 грн 35 коп. курсову різницю, 73    474 грн 10 коп. пені, 119    739 грн 66 коп. 28% річних, 43    944 грн 98 коп. інфляційні, а також 4    605 грн 24 коп. витрат, пов`язаних зі сплатою державного мита та 231 грн 05 коп. витрат на інформаційно-технічні послуги по забезпеченню судового процесу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 2; а.с. 26-35).
27 липня 2012 року Господарським судом Рівненської області на примусове виконання рішення від 11 липня 2012 року видано відповідний наказ (том 2, а.с. 41).
Ухвалою Господарського суду Рівненської області  від 24 вересня 2012 року замінено у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу від 27 липня 2012 року стягувача (кредитора) з ТОВ «ВІСАВА» на ТОВ "Міжрегіональна виробнича компанія "Омега".
2 серпня 2021 року від ТОВ "Компанія "Нотапс" надійшла заява про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області  від 16 серпня 2021 року замінено сторону (стягувача) по виконанню наказу від 27 липня 2012 року, а саме: ТОВ "Міжрегіональна виробнича компанія "Омега" на його правонаступника - ТОВ "Компанія "Нотапс" (Новий Кредитор).
29 липня 2022 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Нового Кредитора  надійшла скарга № 25-1/07 від 25 липня 2022 року на бездіяльність державного виконавця Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі – Орган виконання) під час примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року, в якій Скаржник просив:
· визнати за період з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 34066143 із врахуванням    Закону України "Про виконавче провадження";
· визнати за період з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року незаконною та неправомірною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №34066143 щодо примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року, котра виразилася та призвела до неможливості виконання наказу за рахунок наявного майна боржника - грошових коштів у розмірі 6 143 грн 13 коп., котрі були розміщені та містились на належних Відповідачу та відкритих ним рахунках у банківських/ фінансових установах України;
· зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 34066143 щодо примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року із врахуванням    Закону України "Про виконавче провадження".
Свою скаргу Стягувач обумовлює тим,  що на даний час  наказ    від 27 липня 2012 року є невиконаним, а Органом виконання за період з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року не вчинялося всіх можливих та необхідних своєчасних, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій у відповідності до пункту 19 статтей    18,    36, частини 8 статтей     48,    53,    54,    56,    75,    76 Закону України "Про виконавче провадження". Відомості в Автоматизованій системі виконавчих проваджень про належні дії державного виконавця не містяться. На переконання Скаржника, бездіяльність має триваючий характер.
Також, Скаржник звертає увагу на те, що державний виконавець у вказаний період порушив порядок та періодичність здійснення заходів примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року, а саме не дотримав вимог закону щодо періодичного, неодноразового або систематичного проведення перевірок майнового стану боржника із метою належного виконання рішення суду від 11 липня 2012 року.
Представник Нового Кредитора вказує, що бездіяльність проявилася і в тому, що Орган виконання проводив виявлення рахунків боржника як в загальному так і на предмет відкриття боржником нових рахунків із порушенням: за майже 10 місяців лише декілька разів – 7 вересня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 24 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року та 18 квітня 2022 року. Грошові кошти на виявлених рахунках, відкритих боржником, не було арештовано та платіжні вимоги на списання коштів Органом виконання не виставлялися, наявність надходження та/або знаходження грошових коштів боржника та його арештованих рахунках не перевірялись.
Також Новий представник стверджує, що Стягувач самостійно з мережі Інтернет встановив, що боржник із вересня 2021 по липень 2022 року приймав участь у 6 аукціонах щодо тендерних закупівель, предметом яких були надання послуг водопостачання, тощо. Крім того, у попередні роки (з 2012 по 2020) Відповідач  активно прийняв учать у подібних тендерних закупівлях, використовуючи при цьому власну майнову-технічну базу та будучи переможцем тендерних закупівель у попередні роки регулярно отримував грошові кошти на власні рахунки.
Позивач стверджує, що Відповідач будучи переможцем тендерних закупівель за період з вересня 2021 року по липень 2021 року фактично отримало на власні рахунки 6 124 грн 13 коп.. Однак, на переконання Нового Кредитора,  Орган виконання не здійснив арешт вказаних коштів та не здійснив заходів щодо їх списання.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 5 серпня 2022 року у задоволенні скарги Нового Кредитора № 25-1/07 від 25 липня 2022 року на бездіяльність Органу виконання під час примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року - відмовлено.
 Мотивуючи дану ухвалу,      місцевий господарський суд виходив, зокрема з того, що   12 травня 2022 року державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою с. Оженин для встановлення та виявлення у боржника майна. Згідно акту державного виконавця підприємство не здійснює господарську діяльність, посіви будь-яких зернових культур не виявлено, оскільки у боржника відсутні зареєстровані або орендовані земельні ділянки, оскільки відповідно до довідки з ДРРП зареєстровані договори оренди з 28.08.2010 року (строк дії:5 років) не продовжені.
Також, місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що згідно інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26 жовтня 2021 року, 7 лютого 2022 року - за боржником зареєстровано нерухоме майно, яке знаходиться в іпотеці Акціонерного товариства "БМ Банк" (заміна стягувача ТОВ "КРЕДІТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП), а саме будівля їдальні с. Оженин вул. 1 Травня, 4 та будівля контори с.Оженин вул. 1 Травня, 15. Станом на 3 серпня 2022 року виконавче провадження відкрито.
На думку суду із наведеного у сукупності вбачається, що державний виконавець здійснив перевірку майнового стану боржника, а саме належного боржнику на праві власності майна не за тією адресою, за якою зареєстрований у відповідному порядку боржник.
Також, місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що з метою збереження цілісності та конфіденційності інформації, недопущення несанкціонованого втручання та спотворення даних, недопущення випадків рейдерства Міністерством юстиції України та ДП «Національні інформаційні системи», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ДП «НАІС» тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Таке рішення прийнято з метою недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією реєстрів зі сторони ворога.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Новий Кредитор звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою скаргу задоволити.
Мотивуючи дану апеляційну скаргу Новий Кредитор звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що Орган виконання у вказаний період порушив порядок та періодичність здійснення заходів примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року, а саме не дотримав вимог закону щодо періодичного, неодноразового та або систематичного проведення перевірок майнового стану боржника із метою належного виконання рішення суду від 11 липня 2012 року.
Новий кредитор вказує, що бездіяльність проявилася в тому, що державний виконавець проводив виявлення рахунків боржника як в загальному так і на предмет відкриття боржником нових рахунків із порушенням: за майже 10 місяців лише декілька разів – 7 вересня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 24 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року та 18 квітня 2022 року. Грошові кошти на виявлених рахунках, відкритих боржником, не було арештовано та платіжні вимоги на списання коштів Органом виконання не виставлялися, наявність надходження та/або знаходження грошових коштів боржника та його арештованих рахунках не перевірялись.
Новий Кредитор звертає увагу, що ним самостійно з мережі Інтернет встановлено, що боржник із вересня 2021 по липень 2022 приймав участь у 6 аукціонах щодо тендерних закупівель, предметом яких були надання послуг водопостачання, тощо. Крім того, у попередні роки (з 2012 по 2020) Відповідач активно приймало учать у подібних тендерних закупівлях, використовуючи при цьому власну майнову-технічну базу та будучи переможцем тендерних закупівель у попередні роки регулярно отримував грошові кошти на власні рахунки.
Скаржник стверджує, що Відповідач будучи переможцем тендерних закупівель за період з вересня 2021 року по липень 2021 року фактично отримало на власні рахунки 6 124 грн 13 коп.. Однак Орган виконання не здійснив арешт вказаних коштів та не здійснив заходів щодо їх списання.
При цьому безрезультативність діяльності Органу виконання, на переконання Нового Кредитора, грунутється на тому, що іншого майна боржника не знайдено, однак при цьому за боржником обліковують земельні ділянки та нерухоме майно та боржник є виробником сільськогосподарської продукції. Скаржник вказує, що державним виконавцем не було накладено арешт на належні Відповідачу посіви сільськогосподарських культур, не здійснено опис та вилучення у боржника відповідного майна, відповідне майно не було реалізовано, не звернено стягнення на нерухоме майно боржника, майно боржника не виставлялося на торги, не оголошено в розшук.
Крім того, апелянт вказує, що бездіяльність державного виконавця також проявилася у тому, що керівник боржника за невиконання рішення суду до адміністративної та/або кримінальної відповідальності не притягався, не здійснювалося обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України, що свідчить на переконання скаржника про "формальність" та "утопічність" виконання наказу від 27 липня 2012 року.

Ухвалою Північно–західного апеляційного господарського суду  від 27 вересня 2022 року  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Нового Кредитора. Запропоновано сторонам в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до канцелярії суду відзив на апеляційну скаргу з додатками його надсилання апелянту.
На виконання вимог ухвали Орган виконання подав відзив на апеляційну скаргу в котрому, з підстав, наведених у даному відзиві просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду Рівненської  області від 5 серпня 2022 року залишити без змін. Орган виконання  вказав, що матеріали зведеного виконавчого провадження № 75161837 налічують 6 томів, однак представника скаржника з моменту заміни сторони виконавчого провадження з 8 вересня 2021 року з матеріалами виконавчого провадження не ознайомлювались. При примусовому виконанню зведеного виконавчого провадження в тому числі АСВП № 34066143, державним виконавцем в період з 8 вересня 2021року по 24 липня 2022 року вчинялись такі виконавчі дії, а саме: 7 вересня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 24 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року, 18 квітня 2022 року державним виконавцем надсилалися запити до органів ДГІС та МВС України щодо виявлення рахунків та транспортних засобів у боржника. Державним виконавцем виносились постанови про арешт коштів боржника, яким було арештовано всі рахунки, відкриті боржником в банківських установах, а саме: 2 жовтня 2012 року, 28 травня 2012 року, 15 серпня 2011 року, 26 листопада 2012 року, 21 лютого 2019 року, 26 жовтня 2021 року, 23 лютого 2022 року та направлено до банківських установ, через систему АСВП. Оскільки борги перед стягувачами станом на 3 серпня 2022 року не погашені - вказані арешти не знімались з рахунків. Також згідно повідомлень банківських установ кошти на арештованих рахунках відсутні. Окрім того, Орган виконання вказав, що Також 12 травня 2022 року державним виконавцем здійснено виїзд за адресою с. Оженин для встановлення та виявлення у боржника майна. Згідно з актом державного виконавця підприємство не здійснює господарську діяльність, посіви будь-яких зернових культур не виявлено, оскільки у боржника відсутні зареєстровані або орендовані земельні ділянки, оскільки відповідно до довідки з ДРРП зареєстровані договори оренди з 28 серпня 2010 року (строк дії: 5 років) не продовжені (том 2, а.с. 39-43).
Ухвалою Північно–західного апеляційного господарського суду від 7 жовтня  2022 року  проведення підготовчих дій завершено; розгляд апеляційної скарги призначено на 26 жовтня 2022 року об 14:00 год.. 
Ухвалою Північно–західного апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2022 року клопотання представника Органу виконання щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.
Ухвалою Північно–західного апеляційного господарського суду  від 26 жовтня 2022 року, з підстав, наведених у даній ухвалі, оголошено перерву в судовому засіданні до 17 листопада 2022 року до 14:00 год. Зобов`язано Органу виконання надати суду до 15 листопада 2022 року або безпосередньо в судовому засіданні: письмові пояснення з підтвердження їх відповідними доказами щодо вчинення дій спрямованих на заборону виїзду чи притягнення до відповідальності керівника Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка"(зважаючи на його ухилення від надання пояснень та явки до органів виконання з приводу відкритого виконавчого провадження); надходження коштів на банківські рахунки Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" саме в період з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року, та окремо про надходження грошових коштів в розмірі 6143 грн 13 коп. (котрі отримані за послуги водопостачання). 
  Клопотання Органу виконання та Нового Кредитора про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №5019/1274/11  задоволено.
14 листопада 2022 року на адресу Північно–західного апеляційного господарського суду від Органу виконання   надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали Північно –західного апеляційного господарського суду  від 26 жовтня 2022 року.
В судове засідання від 17 листопада 2022 року представник Відповідача не з`явився. 
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання судом вимог частини першої  статті 120 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України     неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того,   суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1   статті 120 ГПК України, що вказує на те, що   ухвалою суду від 26 жовтня  2022 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.
При цьому суд констатує, що згідно з частинами 1 та 2, пунктами 1, 2, 6, 8-11 частини 3  статті 2 Господарського процесуального кодексу України   завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи вищевказане суд   констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначене статтею 273 Господарського процесуального кодексу України,   по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншим міркуваннями в судовому процесі.                         
З огляду на все вищезазначене (та закінчення процесуального строку розгляду апеляційної скарги), колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.
В судовому засіданні від 17 листопада 2022 року представник Нового Кредитора     підтримав доводи, наведені     в апеляційній скарзі,   та з підстав,    висвітлених в ній просив скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким повністю задоволити  скаргу, та наголосив, що Орган виконання у вказаний період порушив порядок та періодичність здійснення заходів примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року, не дотримав вимог закону щодо періодичного, неодноразового та або систематичного проведення перевірок майнового стану боржника із метою належного виконання рішення суду від 11 липня 2012 року. Новий кредитор вказує, що бездіяльність проявилася в тому, що державний виконавець проводив виявлення рахунків боржника як в загальному порядку так і на предмет відкриття Відповідачем нових рахунків із порушенням: за майже 10 місяців лише декілька разів – 7 вересня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 24 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року та 18 квітня 2022 року. Грошові кошти на виявлених рахунках, відкритих Відповідачем, не було арештовано та платіжні вимоги на списання коштів Органом виконання не виставлялися, наявність надходження та/або знаходження грошових коштів боржника та його арештованих рахунках не перевірялись. Новий Кредитор звертає увагу, що ним самостійно з мережі Інтернет встановлено, що Відповідач із вересня 2021 року по липень 2022 року приймав участь у 6 аукціонах щодо тендерних закупівель, предметом яких були надання послуг водопостачання. Крім того, у попередні роки Відповідач активно приймало учать у подібних тендерних закупівлях, використовуючи при цьому власну майнову-технічну базу та будучи переможцем тендерних закупівель у попередні роки регулярно отримував грошові кошти на власні рахунки. Представник Нового Кредитора стверджує, що Відповідач будучи переможцем тендерних закупівель за період з вересня 2021 по липень 2021 фактично отримало на власні рахунки 6 124 грн 13 коп. Однак Орган виконання не здійснив арешт вказаних коштів та не здійснив заходів щодо їх списання. Також, представник Нового Кредитора зазначив, що бездіяльність державного виконавця також проявилася у тому, що керівник Відповідача за невиконання рішення суду до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягався, не здійснювалося обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України, що свідчить на переконання скаржника про "формальність" та "утопічність" виконання наказу від 27 липня  2012 року.
В судовому засіданні від 17 листопада 2022 року представник Органу виконання заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу Нового Кредитора без задоволення. При цьому, представник Органу виконання вказав, що при примусовому виконанню зведеного виконавчого провадження в тому числі АСВП № 34066143, державним виконавцем в період з 8 вересня 2021року по 24 липня 2022 року вчинялись такі виконавчі дії, а саме: 7 вересня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 24 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року, 18 квітня 2022 року державним виконавцем надсилалися запити до органів ДГІС та МВС України щодо виявлення рахунків та транспортних засобів у боржника. Державним виконавцем виносились постанови про арешт коштів боржника, яким було арештовано всі рахунки, відкриті боржником в банківських установах, а саме: 2 жовтня 2012 року, 28 травня 2012 року, 15 серпня 2011 року, 26 листопада 2012 року, 21 лютого 2019 року, 26 жовтня 2021 року, 23 лютого 2022 року та направлено до банківських установ, через систему АСВП. Оскільки борги перед стягувачами станом на 3 серпня 2022 року не погашені - вказані арешти не знімались з рахунків. Також згідно повідомлень банківських установ кошти на арештованих рахунках відсутні. Також, представник Органу виконання вказав, що 12 травня 2022 року державним виконавцем здійснено виїзд за адресою с. Оженин для встановлення та виявлення у боржника майна. Згідно з актом державного виконавця підприємство не здійснює господарську діяльність, посіви будь-яких зернових культур не виявлено, оскільки у боржника відсутні зареєстровані або орендовані земельні ділянки, оскільки зареєстровані договори оренди з 28 серпня 2010 року не продовжено.
Заслухавши пояснення представників Нового Кредитора та Органу виконання, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно–західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково,    а оскаржувану  ухвалу  скасувати та прийняти нове судове рішення, яким скаргу задоволити частково. При цьому колегія виходила з наступного.

Відповідно до рішення Господарського суду Рівненської області  від 11 липня 2012 року в справі №5019/1274/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісава"  (надалі – Позивач) до Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" (надалі – Відповідач) про стягнення 470 384 грн 70 коп. позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 185  742 грн 16 коп. основного боргу, 37   630 грн 35 коп. курсову різницю, 73  474 грн 10 коп. пені, 119  739 грн 66 коп. 28% річних, 43   944 грн 98 коп. інфляційні, а також 4  605 грн 24 коп. витрат, пов`язаних зі сплатою державного мита та 231 грн 05 коп. витрат на інформаційно-технічні послуги по забезпеченню судового процесу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 2; а.с. 26-35).
27 липня 2012 року Господарським судом Рівненської області на примусове виконання рішення від 11 липня 2012 року видано відповідний наказ (том 2, а.с. 41).
Новий кредитор в скарзі зазначає, що  у період з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року Орган виконання порушив порядок та періодичність здійснення заходів примусового виконання наказу  Господарського суду Рівненської області  від 27 липня 2012 року, а саме не дотримав вимог закону щодо періодичного, неодноразового та або систематичного проведення перевірок майнового стану боржника (не рідше ніж 1 раз на 2 тижні здійснення перевірки щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж 1 раз на 3 місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отриманні інформації про доходи боржника) із метою належного виконання рішення суду від 11 липня 2012 року.
Також Новий Кредитор вказує, що  бездіяльність проявилася в тому, що Орган виконання  не проводив виявлення рахунків боржника як в загальному так і на предмет відкриття боржником нових рахунків із порушенням: за майже 10 місяців лише декілька разів – 7 вересня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 24 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року та 18 квітня 2022 року. Грошові кошти на виявлених рахунках, відкритих боржником, не було арештовано та платіжні вимоги на списання коштів Органом виконання  не виставлялися, наявність надходження та/або знаходження грошових коштів боржника та його арештованих рахунках не перевірялись.

З огляду на наведене, Новий Кредитор  просив визнати саме за період з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року та зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 34066143 щодо примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року із врахуванням    Закону України "Про виконавче провадження".
Досліджуючи  дані правовідносини на предмет їх нормативно – правового  регулювання  в процесі виконання судового рішення, колегія суду приймає до уваги наступні положення діючого законодавства  України. 
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"    передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до статей    18,    326 Господарського процесуального кодексу України    судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до    статті 339 Господарського процесуального кодексу України    сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження".
Статтею 1  Законом України "Про виконавче провадження", встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені    Конституцією України, цим    Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього    Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього    Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1  статті 5 Закону  України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим    Законом    випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються    Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
За приписами частини 2    статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Статтею 3 Закону України  "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. 
В силу дії статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті  26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.
У відповідності до частини 2 статті 343 Господарського процесуального України: у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
За приписами частини 3  статті 343 Господарського процесуального кодексу України: якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до    закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Розглядаючи основні доводи, котрими Новий Кредитор  обгрунтовує підставність звернення до суду із апеляційною  скаргою  стосовно відсутності доказів, котрі б вказували, що Орган виконання впродовж зазначеного періоду, а саме з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року,  не вчиняв дій щодо примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року, колегія суддів зауважує наступне.
Новий Кредитор звертає увагу на те, що бездіяльність Органу виконання у виконавчому провадженні №34066143 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року по справі №5019/1274/11 полягає і в тому, що в Органу виконання у виконавчому провадженні №34066143 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року по справі №'5019/1274/11, відсутні докази виконання та дотримання як статей 10, 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження» в цілому, так і положення частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». 
Виявлення рахунків Боржника як в загальному, так і на предмет відкриття Боржником нових рахунків із метою уникнення від виконання рішення суду у даній справі, за період із 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року проводилась із порушенням порядку та строків передбачених положенням частини 8 статті 48 Закону У країни «Про виконавче провадження». 
Частина 3 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. 
В той же час, платіжні вимоги на списання коштів виставлено лише 15 червня 2022 року. Окрім того, Органом виконання  у виконавчому провадженні №34066143 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року по справ,  не отримано виписку про рух коштів по рахунках Боржника за період із 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року.
Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. Наслідком такої бездіяльності Органу виконання в даному випадку  є можливість Боржнику безперешкодно користуватися власними коштами та порушення права Стягувана на виконання рішення суду у розумний строк. 
На сьогодні наказ Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року по справі №5019/1274/11 не виконаний. Відповідно до офіційних відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за період із 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року, в силу дії обов`язкових норм Закону України “Про виконавче провадження”, всіх можливих та необхідних своєчасних, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій. Органом виконання не вчинилось. 
Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено, зокрема та не обмежуючись, Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». 
Поряд із цим, відповідно до аналізу положень Інструкції з організації примусового виконання рішення, №2832/5, норми даної Інструкції доповнюють та/або розширюють умови та порядок здійснення заходів примусового виконання. 
Відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону Завданням органів та осіб, котрі здійснюють примусове виконання є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в статті 10 Закону України “Про виконавче провадження”, а саме:  звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;  звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;  вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем:  інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Згідно частиною 2 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника 
Тобто, згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично, неодноразово та/або систематично проводити перевірки майнового стану Боржника із метою належного виконання рішення суду із врахуванням всього періоду перебування виконавчого документу на примусовому виконанні в органі примусового виконання. 
В той же час, колегія суддів звертає увагу, що з доказів, поданих Органом виконання, до матеріалів справи, вбачається, що всі примусові дії вчинені не в оскаржуваний період (з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року), а в лютому місяці 2019 року.
При цьому, апеляційний господарський суд наголошує на тому, що Орган виконання не надав а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів того, що на рахунок боржника не надходили кошти. Більше того, вже під час розгляду скарги в апеляційному господарському суді Орган виконання (в зв`язку  із вимогами ухвали суду) вчинив дії для встановлення вказаного факту, шляхом направлення запиту до банківської установи, проте. як вбачається з відповіді банку, даний запит не оформлений відповідно до вимог Закону (не містить гербової печатки), в зв`язку з чим і не отримав належної відповіді. При цьому новий запит Орган виконання вчинив більш ніж через місяць після відповіді банківської установи (з огляду на що дані докази не подані навіть в судове засідання від 17 листопада 2022 року). Суд оцінює такі дії Органу виконання критично та констатує недоведеність Органом виконання безпідставності скарги в цій частині, що і є підставою для часткового задоволення скарги Нового Кредитора на бездіяльність Органу виконання.    
Крім того, оцінюючи доводи апелянт щодо не вчинення дій щодо обмеження керівнику Відповідача виїзду за межі України, то суд констатує, що  Орган виконання звертався із заявою до Острозького районного суду Рівненської області ще в червні 2015 року щодо тимчасового обмеження виїзду для керівника Відповідача.
Ухвалою Острозького районного суду від 23 червня 2015 року в задоволенні подання Органу виконання про тимчасове обмеження керівнику Відповідача у виїзду за межі України до виконання наказу №918/1565/14, відмовлено. При цьому, підставою відмови стало не доведення Органом виконання відомостей щодо ухилення керівником Відповідача від виконання судового рішення.
В той же час, в матеріалах справи відсутня довідка про яку зазначає Орган виконання в своїх поясненнях від 15 листопада 2022 року щодо відсутності в керівника Відповідача закордонного паспорта.  
Водночас апеляційний господарський суд наголошує на тому, що Орган виконання не лише не довів факту існування чи не існування у керівника боржника паспорту, але й проігнорував  мотиви ухвали Острозького районного суду від 23 червня 2015 року та за сім років (в тому числі і в оспорюваний Новим Кредитором період) не вчинив жодних дій виправити допущенні недоліки Органу виконання, що і став причиною відмови в задоволенні подання Органу виконання про тимчасове обмеження керівнику боржника у виїзді  за межі України. Дане на переконання апеляційного господарського суду є ще однією підставою для задоволення скарги та апеляційної скарги Нового кредитора.   
Також, колегія суддів зазначає, що Органом виконання виявлення рахунків Боржника як в загальному, так і на предмет відкриття Боржником нових рахунків із метою виконання рішення суду у даній справі, за період із 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року проводилась із порушенням та недотриманням положення частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 7 вересня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 24 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року та 18 квітня 2022 року.
Стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. 
Частина 3 статті 13 Закону України “Про виконавче провадження” передбачає, що платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. 
В матеріалах справи міститься лист Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 12 вересня 2022 року в якому зазначено про те, що банк не може надати Орану виконання відповіді стосовно постанови про арешт коштів Відповідача, оскільки подана Органом виконання вимога не відповідає встановленим положенням, оскільки надана за підписом керівника державного органу, який не скріплений гербовою печаткою.
Що ж до доводів апелянта щодо участі Боржника у тендерах, то апеляційний господарський суд не бере їх до уваги та відхиляє, оскільки дані дії не входять в період, за котрий Новий Кредитор просить суд визнати бездіяльність Органу виконання (те саме стосується надходження коштів від таких тендерних закупівель на рахунок Відповідача).
З огляду на вказане, такі доводи не можуть слугувати підставою визначення бездіяльності Органу виконання у визначений Новим Кредитором у скарзі період.  
Водночас, колегія суду ще раз наголошує, що  Орган виконання, лише після відкриття апеляційного провадження, на виконання вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарсько суду від 26 жовтня 2022 року, звернувся із запитом до АТ «Ощадбанк» щодо термінового надання інформації про рух коштів на арештованих рахунках боржника за період з 8 вересня 2021 року по даний час, та залишок коштів на рахунках. Проте. Матеріали справи не містять відповіді від АТ «Ощадбанк» щодо даного запиту Органу виконання. 
За результатами аналізу норм та положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішення, вбачається, що Орган  виконання   за період із 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року не був позбавлений можливості здійснити такі виконавчі заходи в рамках виконавчого провадження №34066143 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року по справі №5019/1274/11 на предмет перевірки та встановлення джерел доходів, та іншого майна/активів Боржника як:
• здійснити перевірку та виявлення рахунків боржника, та в подальшому, накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім`я Боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб;
• здійснити перевірку та виявлення джерел доходів Боржника; 
• направити запити до реєстраційних органів (МРЕВ ДАЇ, Реєстраційної служби, Державної сільськогосподарської інспекції) щодо наявності у власності Боржника належного йому майна: транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), об`єктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, котрі містяться в електронних базах даних державних реєстрів, створених після 01 січня 2012-2013 років, із врахуванням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;
• направити запити до реєстраційних органів (Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів) щодо наявність у власності Боржника належного йому рухомого та/або нерухомого майна, та при його виявлені вчинити відповідні та належні виконавчі дії;
• витребувати від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів, сільського (селищної) ради інформації щодо наявності у власності чи у оренді Боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування культур, їх опису та арешту;
Відповідно до відомостей щодо виконавчого провадження №34066143 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року по справі №5019/1274/11, котрі розміщені в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що Органом виконання в межах виконавчого провадження, виявлено рухоме майно/транспортні засоби Боржника, яке станом на 24 липня 2022 року в розшук не оголошено, арешт не накладений на нього. Натомість, відповідна обставина надає змогу вважати та стверджувати те, що рухоме майно Боржника в розшуку не перебуває та вільно використовується Боржником для власних потреб. 
Що ж стосується покликання Органу виконання на  Лист Міністерства юстиції від 8 квітня 2022 року № 28911/Ш-Л-1198/20.4.1, яким  Державне підприємство "Національні інформаційні системи" повідомило про виникнення обставин непереборної сили (форс- мажорних) та тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, зокрема Автоматизованої системи виконавчого провадження - комп`ютерної програми, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, то колегія суддів зауважує, що Органом виконання в зазначений період могли б вчинятися інші дії не пов`язані саме із збиранням, зберіганням, обліком, пошуком, узагальненням, наданням відомостей про виконавче провадження, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів, щодо призупинення роботи Органу виконання в цей період. Також, Органом виконання не подано відомостей щодо неможливості вчинення інших дій примусового характеру, щодо вчинення відповідних запитів, розшуку майна. Також, колегія суддів звертає увагу, що даний захід був вчинений саме з метою захисту реєстру від несанкціонованого доступу, а не з метою обмеження чи припинення роботи Органів виконання щодо примусового виконання судових рішень в зазначений період.
Все вищевказане вказує на наявність певних (описаних вище) підстав для визнання  бездіяльності Органу виконання в межах виконавчого провадження №34066143 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року по справі №5019/1274/11.
Враховуючи усе вищевстановлене в даному судовому рішенні, колегія суддів прийшла до висновку, що бездіяльність  Органу виконання за період з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року слід визнати неправомірною (щодо примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року).       
Відтак, дане є підвою для часткового задоволення апеляційної скарги та скарги  Нового Кредитора та скасування ухвали в частині відмови в задоволенні скарги Нового Кредитора в цій частині.

Що ж стосується скарги в частині зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особи Органу виконання  усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 34066143 щодо примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року із врахуванням    Закону України "Про виконавче провадження", то колегія суддів зазначає, що скарга Нового Кредитора в цій частині не підлягає до задоволення з огляду на наступне. 
Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Так, вказані норми Закону України «Про виконавче провадження» передбачають спеціальний порядок відновлення виконавчого провадження у разі скасування постанови виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно з яким виконавче провадження підлягає відновленню не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення про скасування постанови.
За частинами 1, 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
У силу вимог частини 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відтак, державний виконавець зобов`язаний вчинити відповідні дії щодо відновлення виконавчого провадження і так в силу законодавчих норм, з огляду на що у колегії суду відсутні підстави для задоволення скарги в частині зобов`язання державного виконавця або іншу посадову особу  Органу виконання усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 34066143 щодо примусового виконання наказу із врахуванням Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на вищенаведені норми права та усе вищевстановлене, колегія суддів вважає, що скаргу Нового Кредитора на дії Органу виконання  слід задоволити частково та визнати за період з 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання наказу від 27 липня 2012 року.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України    підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі усього вищевстановленого, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, ухвалу Господарського суду Рівненського області від 5 липня 2022 року по справі №5019/1274/11 скасувати  та прийняти нове рішення, яким скаргу задоволити частково.
Враховуючи положення статті 344 Господарського процесуального кодексу України з Органу виконання   на користь Нового Кредитора слід стягнути 1240 грн 50 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.
Керуючись статтями 129, 269-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -                             
                              ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 5 серпня 2022 року по справі №5019/1274/11 - задоволити частково.
2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 5 серпня 2022 року по справі №5019/1274/11 - скасувати.
3. Прийняти нове судове рішення, яким частково задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «НОТАПС»» на бездіяльність державного виконавця Острозького ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні №34066143 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року по справі №5019/1274/11.
4. Визнати неправомірною бездіяльність за період із 8 вересня 2021 року по 24 липня 2022 року державного виконавця Острозького ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні №34066143 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року по справі     №5019/1274/11.
5. В задоволенні решти скарги на бездіяльність державного виконавця Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) під час примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27 липня 2012 року в справі №5019/1274/11 - відмовити.
6. Стягнути з Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (35800, Рівненська область, місто Острог, проспект Незалежності, 9; код ЄДРПОУ 34838377) на користь     Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 40 оф. 315; код ЄДРПОУ 38964292) 1240 грн 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
7. Господарському     суду Рівненської області     видати відповідний наказ.
8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
9. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
10. Справу № 5019/1274/11 повернути Господарському суду Рівненської     області.
Повний текст постанови виготовлено 18 листопада 2022 року. 

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.  

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.