УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №276/1117/21 Головуючий у 1-й інст. Збаражський  А. М. 
Категорія 23 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року 
       
        Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  цивільну справу №276/1117/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського А.М. у смт. Хорошів,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, у якому просив розірвати договори оренди землі від 25.09.2020, укладені між ним та ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО» (далі Товариство), площею 0,8436 га з кадастровим номером 1821182000:07:001:0041 та площею 2,7132 га з кадастровим номером 1821182000:07:001:0040, які розташовані на території Зубринської сільської ради Хорошівського району Житомирської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
В обґрунтування позову зазначав, що вказані вище земельні ділянки, які належать йому на праві приватної власності, він передав в оренду строком на 7 років. Відповідач, як орендар земельної ділянки, повинен був забезпечити використання землі за призначенням. Проте земельні ділянки не обробляються та не використовуються за цільовим призначенням, а саме: не проводиться оранка, посів сільськогосподарських культур, не здійснюються заходи боротьби з бур`янами, земельні ділянки знаходяться в занедбаному стані, забур`янені та залісені. Внаслідок чого погіршується стан землі, знижується родючість ґрунту. Відтак, відповідач порушує умови договорів оренди. 
Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Має місце неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права щодо оцінки доказів. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на показання свідків з боку відповідача. Але враховуючи, що ці свідки є заінтересованими особами на стороні останнього, суд мав до їх показань поставитися критично.
Матеріалами справи підтверджується, що Товариство визнало факт заростання бур`янами, чагарниками та дрібноліссям, заболочування, псування даних земельних ділянок. Внаслідок тривалого невикористання земельних ділянок сільськогосподарського призначення орендарем порушені істотні умови договорів, що призвело до порушення режиму використання земельних ділянок. Тому наявні всі підстави для розірвання договорів оренди землі.
У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу і дав пояснення, які відповідають її доводам, просив скасувати рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову і ухвалити нове по суті позовних вимог.
Представник Товариства скаргу не визнав, вважає її безпідставною, а рішення суду законним і обґрунтованим, яке скасуванню не підлягає. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 3,5567 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0.8435 га, кадастровий номер 1821182000:07:001:0041, та земельна ділянка площею 2,7132 га, кадастровий номер 1821182000:07:001:0040, що розташовані на території Зубринської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області. Вказане підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЖТ № 057079, виданого 19.01.2004 Володарсько-Волинською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Володарсько-Волинської райдержадміністрації від 08.04.2003 за № 94, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 62 (а.с.10).
На підставі договорів оренди землі, укладених 25 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та  ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО», земельну ділянку площею 0.8435 га, кадастровий номер 1821182000:07:001:0041, та земельну ділянку площею 2,7132 га, кадастровий номер 1821182000:07:001:0040, що розташовані на території Зубринської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, передано в оренду ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк 7 років зі сплатою орендної плати у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.11-20).
Відповідно до витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, записи про державну реєстрацію права оренди землі були внесені до реєстру 01.10.2020 на підставі відповідного рішення державного реєстратора (а.с.15, 21).
Згідно з умовами договорів оренди земельних ділянок, цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.5.2.); Орендар зобов`язаний дотримуватися режиму використання земель сільськогосподарського призначення у відповідності з вимогами чинного законодавства України (п.5.3.); в обов`язки Орендаря входить, зокрема дотримуватися по відношенню до земельної ділянки режиму використання земель сільськогосподарського призначення у відповідності з вимогами чинного законодавства України (п.9.4.); дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.12.4.)
27 травня 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача повідомлення про намір розірвати договір оренди, в якому зазначив, що жоден з обговорених між сторонами пунктів договору до уваги взятий не був. Крім цього, ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО» в порушення вимог законодавства не було розроблено проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь щодо земельної ділянки (а.с.23).
ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО» 15.06.2021 листом повідомило ОСОБА_1 , що його вимоги про розірвання договорів оренди землі не відповідають чинному законодавству та умовам діючих договорів (а.сп.26).
Згідно із довідкою ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО» №184 від 04.08.2021, з вересня 2020 року по липень 2021 року здійснено наступні роботи на полі, де розташовані земельні ділянки з кадастровими номерами: 1821182000:07:001:0040 та 1821182000:07:001:0041, а саме: 03.10.2020 – посів озимого ріпаку на площі 29,6 га насінням «Чорний велетень» з одночасним внесенням добрива мінерального азотно-фосфатно-калійного NPK; 07.10.2020 – обприскування гербіцидом Штарга; 12.10.2020 –обприскування інсектицидом Нуррел Д; 17.05.2021 – внесення рідкого добрива КАС-32 та рідкого комплексу ATS. Станом на 31.07.2021 вартість незавершеного виробництва по полю ZH-07-118 становить 263702,70 гривень (а.с.41).
04.08.2021 ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО» звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та відділу у Хорошівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про проведення перевірки земельних ділянок з кадастровими номерами: 1821182000:07:001:0040 та 1821182000:07:001:0041, з питань встановлення фактів заростання бур`янами, чагарниками та дрібноліссям, заболочування, псування тощо з визначенням періоду заліснення чи іншого псування землі (а.с.42-43).
На виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 03.09.2021 №732-ДК та листа ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО» від 04.08.2021 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Возняк Л.В. проведено обстеження земельної ділянки площею 0.8435 га, кадастровий номер 1821182000:07:001:0041, та земельної ділянки площею 2,7132 га, кадастровий номер 1821182000:07:001:0040, які орендує ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО».
За результатом їх обстеження складено акт №732-ДК/278/АО/10/01/-21 від 08.09.2021, згідно з яким під час обстеження з`ясовано, що вказані земельні ділянки парують (відпочивають), так як на початку червня 2021 року були передисковані, у зв`язку з втратою урожаю (озимого ріпаку). Також було встановлено, що дані земельні ділянки використовуються за цільовим призначенням, крім тих, які частково не обробляються, а саме зі сторони польової дороги ростуть кущі та великі багаторічні дерева, розташовані вимочки та заболочення. На відстані 5-6 метрів від дороги в глиб паїв проходить лінія електропередачі, що унеможливлює використання земельних ділянок у повному обсязі. Площа земельних ділянок, які не використовуються становить: 0,5800 га – к.н. 1821182000:07:001:0040, та 0,4570 га – к.н. 1821182000:07:001:0041 (а.с.61-62).
13 вересня 2021 року ТОВ «ВОЛОДАРСЬК ІНАГРО» звернулось до ОСОБА_1 з листом, в якому зазначило, що земельні ділянки мають значне заліснення багаторічними деревами та кущами, яке сталося до укладення договорів оренди від 25.09.2020. Товариством частину чагарників і дрібнолісся на них видалено власними силами та за власний рахунок. На даний час Товариство з вказаних причин фактично може обробляти лише 2,13 га (78,6%) площі земельної ділянки з к.н. 1821182000:07:001:0040, а також 0,3866 га (45,8%) площі земельної ділянки з к.н. 1821182000:07:001:0041. Розліснення інших частин земельних ділянок потребує залучення спеціальної техніки та певного часу, тому восени 2020 року здійснити ці заходи товариство не мало можливості. Також повідомлено, що максимально повне розліснення земельних ділянок підприємство планує здійснити в поточному році за умови отримання письмової згоди ОСОБА_1 на проведення таких робіт та письмового підтвердження, що понесені витрати, пов`язані з поліпшенням стану земельних ділянок, будуть ним відшкодовані (а.с.67).
Згідно з частиною 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом першим частини першої статті 611 ЦК встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
За приписами статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.
Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором (ч.1 ст.34 Закону України "Про оренду землі").
Відповідно до пункту "ґ" частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Згідно із пунктом 5.2 обох договорів оренди землі цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Виходячи із системного аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини, можна дійти висновку, що підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки може бути факт використання землі не за цільовим призначенням. Тобто з іншою метою, ніж та, що визначена договором та встановлена документацією із землеустрою. І жодним чином підставою для розірвання договору не вважається невикористання земельної ділянки упродовж будь-якого періоду.
       Отже, слід розрізняти поняття «невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням» та «використання земельної ділянки не за цільовим призначенням». За бездіяльність(невикористання) земельної ділянки не передбачено наслідків у вигляді позбавлення права користування. Натомість у разі використання земельної ділянки всупереч її цільовому призначенню користувач може втратити орендовану землю.
       Встановивши, що більша площа земельних ділянок, використовується Товариством за її цільовим призначенням, а позивачу сплачується орендна плата, суд першої інстанції послався на відсутність вини відповідача у не обробітку іншої части земельних ділянок, яка заліснена, заболочена тощо та дійшов правильного висновку про те, що належних доказів про використання відповідачем земельної ділянки з істотним порушенням умов договору та вимог чинного законодавства суду надано не було.
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками місцевого суду, оскільки із встановлених ним обставин справи вбачається, що даних, які б вказували на наявність порушення відповідачем вимог цивільного та земельного законодавства матеріали справи не містять, відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Доводи позивача, які викладені в апеляційній скарзі, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. Отже такі доводи не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Руїс Торіха проти Іспанії").
З огляду на наведене рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                 Судді

Повний текст постанови складений: 29 вересня 2022 року.