ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/1939/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого - судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                         Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
  
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної митної служби України 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 р. (м. Запоріжжя, суддя Максименко Л.Я.) у справі № 280/1939/21
за позовом  ОСОБА_1    
до    Державної фіскальної служби України                            
про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -
встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: 
- стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2017 у справі №826/13271/16 за період з 01.11.2019 по 03.03.2021 включно в розмірі 237 381,67 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі №280/1939/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: 
стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2017 у справі №826/13271/16 за період з 01.11.2019 по 03.03.2021 включно в розмірі 237 381,67 грн.
Вказане рішення набрало законної сили та на підставі останнього позивач отримав виконавчий лист.
ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони задоволено.
Замінено боржника у виконавчому листі, виданому 11.11.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом по справі №280/1939/21, а саме: Державну фіскальну службу України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, код ЄДРПОУ 39292197) на її правонаступника - Державну митну службу України (ідентифікаційний код 43115923, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ, 04119).
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Державна митна служба України оскаржила її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано зокрема тим, що предметом розгляду справи № 280/1939/21 є стягнення певної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача у зв`язку з невиконанням Державною фіскальною службою України рішення суду по справі № 826/13271/16 щодо поновлення позивача на посаді в період з 26.07.2016. Таким чином, з предмету розгляду справи вбачається, що спір не стосується реалізації державної митної політики та державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства, а стосується лише відповідальності юридичної особа (ДФС) за невиконання рішення суду. Так юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що Державна фіскальна служба України перебуває в стані припинення. Проте, Державна фіскальна служба України не припинена.
Просить ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі № 280/1939/21 скасувати повністю і відмовити у задоволенні заяви.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, відзиви на апеляційну скаргу до суду не подали.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів   ст. 311 КАС України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.
Задовольняючи заяву про заміну сторони, суд першої інстанції виходив з того, що діяльність, адміністративна компетенція та функції і зобов`язання ДФС України у публічно-правових відносинах перейшли до іншого суб`єкта владних повноважень - Державної митної служби України.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частинами першою та другою ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Так, статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до частини 1 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Такі ж підстави для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником визначені частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з частиною 4 статті 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 5, 6 вказаного Порядку, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.
Пунктом 8 Порядку встановлено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.
Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.
Відтак якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.
Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.
18 грудня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1200 «Про утворення Державної податкової служби та Державної митної служби України» якою, відповідно, утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.
Установлено, що Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21 серпня 2019 року № 682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Разом з тим Державна фіскальна служба, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не припинене як юридична особа.
В свою чергу, аналізуючи предмет позову та позовні вимоги, даний спір не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані Державній митній службі відповідно до Постанови № 1200 та Розпорядження № 682-р.
З огляду на викладене, заміна Державної фіскальної служби в межах даної справи може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття внаслідок припинення.
За правилами частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Враховуючи, що спір у даній справі не стосується публічно-владних функцій, переданих Державній митній службі, і на момент вирішення судом першої інстанції питання про заміну сторони правонаступником до Реєстру не внесений запис про припинення Державної фіскальної служби, висновок суду попередньої інстанції про вибуття Державної фіскальної служби і наявність підстав для її заміни на Державну митну службу є передчасним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №826/14904/18, від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18, від 02 листопада 2021 року у справі №816/1231/15.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах   Салов проти України   (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89),   Проніна проти України   (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та   Серявін та інші проти України   (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі   Руїс Торіха проти Іспанії   (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями   317,   321,   322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Державної митної служби України – задовольнити.
Ухвалу   Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі № 280/1939/21 – скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони – відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку відповідно до ч. 2 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України – не підлягає.    
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко