П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/297/20	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу від 20 травня 2019 року № Ф-7304-53У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 19 506,88 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2012 році на протязі 5 місяців вона була зареєстрована фізичною особою-підприємцем, після чого 25.09.2012 року припинила займатися підприємницькою діяльністю та подала документи щодо припинення підприємницької діяльності. 
Однак у 2019 році від державного виконавця вона дізналася про існування виконавчого провадження щодо виконання вимоги від 20 травня 2019 року №Ф-7304-53У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 19 506,88 грн. Зазначена заборгованість нарахована у періоді 2018 - І квартал 2019 р., так як податковим органом не завершено процедуру зняття платника податку з реєстрації за поданими позивачем документами. 
Позивач наголошує на обов`язку податкового органу самостійно звернутися до суду з позовом про припинення підприємницької діяльності ФОПа відповідно до наказу Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 року, однак не зробив цього. З матеріалів облікової справи платника податків вбачається, що нарахування сум недоїмки по єдиному внеску, про що прийнято оскаржувану вимогу, здійснено відповідачем без проведення перевірки в порядку, встановленому ПКУ. Таким чином, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) прийнята всупереч ст. 9 Закону № 2464-VI  та п.п. 3, 4 Розділу VI Інструкції № 449.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено. 
Суд виходив з того, що 25.09.2012 року ОСОБА_1 подала державному реєстратору виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем та провела остаточні розрахунки з бюджетом за податками та ЄСВ. Одночасно із вказаною заявою позивач подала 25.09.2012 року до Білгород-Дністровської ОДПІ Одеської області заяву про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування з 01.10.2012 року через припинення провадження господарської діяльності.
З посиланням на вказані обставини суд вважав, що позивач не мала наміру та можливості здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки ініціювала процедуру припинення підприємницької діяльності, не маючи заборгованості та очікувала на реальний кінцевий результат у вигляді внесеного запису про припинення підприємницької діяльності. Однак, з незалежних від позивача обставин, припинення підприємницької діяльності відбулося лише у 03.12.2019 року.
Оскільки фактично позивач підприємницьку діяльності з 01.10.2012 року не вела, відповідач безпідставно проводив в автоматичному режимі нарахування мінімальних сум єдиного внеску з 01.01.2017 року, що свідчить про протиправність та необхідність скасування оскаржуваної вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі Головне управління ДПС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що з 25.04.2012 року по 03.12.2019 року позивач перебувала на обліку як платник податків за основним місцем обліку в державній податковій інспекції Головного управління ДПС в Одеській області. За період з 01.10.2012 року по 21.10.2019 року позивач перебувала на загальній системі оподаткування. За вказаний період платником податків до органів ДПС податкову звітність не подано. Податки (збори) та страхові внески (єдиний внесок) за період з 01.01.2017 року по 21.10.2019 року не сплачувалися. З огляду на прийняття Закону України від 03.10.2017 року №2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" позивачу нараховувався єдиний внесок з 01.01.2017 року, який позивач не сплачував, у зв`язку із чим станом на 31.10.2019 року за позивачем обліковувалась недоїмка у сумі 26 539,26 грн. У зв`язку із цим контролюючим органом правомірно сформовано вимогу  від 20 травня 2019 року № Ф-7304-53У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 19 506,88 грн. станом на 30.04.2019 року.
ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечувала проти її задоволення та просило залишити без змін рішення суду першої інстанції.
У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.  

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 25.04.2012 року зареєстрована державним реєстратором виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області як фізична особа-підприємець, запис № 2   552   000 0000 009096 (т.1 а.с. 77).
26.04.2012 року позивач була взята на облік як платник податків у Білгород-Дністровській ДПІ Чорноморського управління ГУ ДПС в Одеській області (1505), номер державної реєстрації 18642 та з 01.05.2012 року по 30.09.2012 року перебувала на спрощеній системі оподаткування, а з 01.10.2012 року по 03.12.2019 року – на загальній системі оподаткування (т.1 а.с.77-78).
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебувала на обліку в Пенсійному фонді як платник внесків з 26.04.2012 року по 16.12.2019 року. Дата проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – 03.12.2019 року, стан платника податків « 11-припинено, але не знято з обліку» (т.1 а.с. 76).
Згідно ІКП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по платежу КБК 71040000 «для фізичних осіб – підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» за видом бюджету 70 (цільові фонди), у період з 01.01.2017 по 31.10.2019 в автоматичному режимі проведені операції по нарахуванню єдиного внеску за 2017 р., 2018 р. та 2019 р. у розмірі 25  015,24 грн. (т.1 а.с. 210-211).
ГУ ДПС в Одеській області було сформовано та направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу щодо сплати боргу (недоїмки) від 20.05.2019 року №Ф-7304-53 у розмірі 19 506,88 грн., що підтверджується доданою до відзиву копією конверту поштового відправлення 6504410316005 (т. 1 а.с. 206-207).
Законність винесення вимоги від 20.05.2019 року №Ф-7304-53 є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені   Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI  (далі – Закон №2464).
Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII), яким було внесені зміни, зокрема, до пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.
Так, відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ (у редакції Закону №1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Таким чином, у зв`язку із внесеними до Закону №2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб - підприємців з 01 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.
Відповідно до частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Згідно з абзацами першим, третім - п`ятим частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за № 508/26953 (далі - Інструкція №449).
Абзацом другим пункту 2 розділу VI зазначеної Інструкції установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн. (абзаци перший - третій, одинадцятий пункту 3 розділу VI Інструкції №449).
Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Як вбачається з матеріалів справи, з 25.04.2012 року по 03.12.2019 року позивач  перебувала на обліку в державній податковій інспекції Головного управління ДПС в Одеській області як ФОП, що підтверджується відомостями, які містяться в ЄДР.
У справі, що розглядається, спірним є питання наявності у позивача статусу платника єдиного внеску відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ і, як наслідок, наявності обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі за період з 01 січня 2017 року по 31 жовтня 2019 року за відсутності доходу від здійснення підприємницької діяльності та розпочатої процедури реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. 
Порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням регламентовано ст. 47 Закону України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон №755-IV) у редакції, яка діяла станом на вересень 2012 року.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.47 Закону №755-IV для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності така фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа має подати державному реєстраторові (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем із зазначенням відомостей про порядок та строк заявлення кредиторами своїх вимог. 
У разі якщо після закінчення проведення заходів щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, але не раніше закінчення строку заявлення кредиторами своїх вимог фізичній особі не надані у встановленому законом порядку органом державної податкової служби та/або Пенсійного фонду України довідки про відсутність заборгованості із сплати податків, зборів та/або єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування або рішення про відмову в їх видачі, фізична особа - підприємець або уповноважена ним особа не раніше ніж через десять робочих днів з дня закінчення такого строку набуває право на подання державному реєстраторові документів, передбачених частиною одинадцятою статті 47 цього Закону, за винятком зазначених довідок, для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням за принципом мовчазної згоди.
За наявності підстав, визначених абзацом першим цієї частини, державний реєстратор проводить державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за принципом мовчазної згоди, про що вносить відповідний запис до Єдиного державного реєстру.
Частиною 9 ст.47 Закону №755-IV унормовано, що державний реєстратор за відсутності підстав для залишення без розгляду документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження зазначених документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення щодо припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності із зазначенням відомостей про порядок та строк заявлення кредиторами своїх вимог і в той самий день передати органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України повідомлення про внесення такого запису.
Повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.
Приписи ч.11 ст.47 Закону №755-IV передбачають, що для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше закінчення строку пред`явлення вимог кредиторів, зазначеного у заяві про припинення підприємницької діяльності, подає державному реєстраторові особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу такі документи:
заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням;
довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості із сплати податків, зборів;
довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування.
У реєстраційній картці на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа письмово зазначає та підтверджує своїм особистим підписом, що нею вчинено всі передбачені законодавством дії стосовно порядку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, включаючи завершення розрахунків з кредиторами (у тому числі із сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування).
Відповідно до ч.ч.17-19 ст.47 Закону №755-IV за відсутності підстав для залишення документів, які передбачені частиною тринадцятою цієї статті, без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.
Строк державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем не повинен перевищувати одного робочого дня з дати надходження документів для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.
Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем повинен видати (надіслати рекомендованим листом) заявнику або уповноваженій ним особі повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем, другий примірник якого залучається до реєстраційної справи цієї фізичної особи - підприємця.
Колегія суддів за наслідком проведеного ретельного аналізу наведених приписів констатує, що процедуру державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням законодавцем розділено на два етапи.
Перший етап, регламентований ч.1-10 ст.47 Закону №755-IV - внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності є необхідною передумовою проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою – підприємцем, оскільки встановлює відсутність у особи боргів перед кредиторами та державою.
Вказаний етап передбачає надання строку для заявлення кредиторами своїх вимог фізичній особі, перевірку відсутності заборгованості із сплати податків, зборів та/або єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування, шляхом проведення контролюючими органами позапланових перевірок.
При цьому обов`язок отримання відповідних довідок про відсутність заборгованостей зі сплати податків, зборів та/або єдиного внеску покладається на фізичну особу - підприємця. У разів відмови контролюючих органів видати довідки про відсутність заборгованості або у разі їх бездіяльності, через десять днів особа набуває право на внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності за принципом мовчазної згоди у силу приписів 2 ст. 47 Закону №755-IV. 
Частинами 11-20 ст.47 Закону №755-IV встановлено порядок проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням.
В свою чергу, особа, яка не дотрималась вимог ч.ч.1-10 ст.47 Закону №755-IV, не може бути допущена до реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою – підприємцем та зберігає за собою статус фізичної особи - підприємця.
Судова колегія звертає увагу, що 25.09.2012 року ОСОБА_1 подала державному реєстратору виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем для проведення реєстраційної дії «Внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи – підприємця» (т.1 а.с.73-74).
Також у матеріалах справи наявний обхідний лист №1015/12 від 27.09.2012 року, проте колегія суддів звертає увагу, що він не заповнений (т.1 а.с.117 зв. бік).
Крім того, матеріали справи містять повідомлення Білгород-Дністровської ОДПІ про неможливість проведення позапланової перевірки, призначеної у зв`язку з рішенням про припинення юридичної особи (припиненням підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця) від 10.10.2012 року (т.1 а.с.116).
За таких обставин судова колегія не заперечує, що позивач ініціювала процедуру внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, однак нею не надано жодного доказу закінчення такої процедури та звернення до реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради у відповідності до ч.ч.11-20 ст.47 Закону №755-IV для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою – підприємцем. 
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку, що позивач ініціювала процедуру припинення підприємницької діяльності та правомірно очікувала на реальний кінцевий результат у вигляді внесеного запису про припинення підприємницької діяльності, оскільки під час розгляду даної справи суд апеляційної інстанції не встановив дотримання ОСОБА_1 визначеного порядку дій.
При цьому колегія зауважує, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб (до яких відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК відноситься фізична особа-підприємець), задля досягнення мети законодавчого запровадження збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Законом №2464-VI встановлено обов`язок сплати такими особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх господарської діяльності.
Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу.
Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку щодо наявності у ОСОБА_1 , яка мала статус фізичної особи – підприємця до грудня 2019 року, обов`язку зі сплати єдиного внеску з 01.01.2017 року.
З огляду на зазначене, контролюючим органом правомірно сформовано вимогу  від 20 травня 2019 року №Ф-7304-53У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі          19 506,88 грн. 
Відповідно до ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням викладеного в сукупності, відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст. ст.   308,   311,   315,   317,   322,   325,   328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.