ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 р. 	Справа № 520/13537/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків,   по справі № 520/13537/21
за позовом               Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до               Харківського обласного центру зайнятості      третя особа                Зміївська районна філія Харківського обласного центру зайнятості 
про  визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до Харківського обласного центру зайнятості (далі – відповідач), третя особа - Зміївська районна філія Харківського обласного центру зайнятості, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Харківського обласного центру зайнятості від 01.06.2021 №410 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по частковому безробіттю на період карантину фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 ";
- стягнути з Харківського обласного центру зайнятості на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачену суму судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених коштів.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2021р. зазначений позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2021р. по справі № 20/13537/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ч. 4 ст. 4, ч.ч. 2, 4 ст.8  Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п.п.4 п. 9,  ч. 2 п. 23 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №306, що на її думку призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.    
Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Зміївської районної філії Харківського обласного центру зайнятості із заявою про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності з 17.03.2020 відповідно до ст. 47 Закону України "Про зайнятість населення" та Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №306 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №453) та тому, що остання є фізичною особою-підприємцем та відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування" є застрахованою особою. До вказаної заяви Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було додано: копію наказу про зупинення діяльності; відомості про ФОП, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги ч. 3 ст. 47 Закону України "Про зайнятість населення"; довідку про сплату єдиного внеску, в якій особа підтверджує сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.09.2019 по 29.02.2020 у повному обсязі.
На підставі наказу Харківського обласного центру зайнятості № 657 "Про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину" від 17.06.2020 з метою реалізації ст. 47 Закону України "Про зайнятість населення", виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №306 "Про затвердження порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України за метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами) (далі - Порядок) було надано допомогу по частковому безробіттю на період карантину ФОП ОСОБА_1 .
03.07.2020 відповідачем було перераховано позивачу за період з 17.03.2020 по 31.05.2020 допомогу по частковому безробіттю у розмірі 7021,24 грн, що не заперечується сторонами по справі.
На адресу відповідача 15.02.2021 надійшов лист "Про надання інформації" від Головного управління ДПС у Харківській області, відповідно до якого, контролюючий орган повідомив Харківський обласний центр зайнятості, що у позивача існувала заборгованість зі сплати ЄСВ, а саме, за липень-вересень 2019 року - погашена 17.01.2020, за жовтень-грудень 2019 року - погашена 16.07.2020, за січень-лютий 2020 - погашена 11.12.2020. 
На підставі наказу №31 від 03.12.2020, виданого Зміївською районною філією Харківського обласного центру зайнятості, та листа Головного управління ДПС у Харківській області від 15.02.2021 №2375/5/20-40-24-12-19 суб`єктом владних повноважень 27.05.2021 проведено перевірку поданих позивачем відомостей для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину.
Результати перевірки оформлені актом №383 від 27.05.2021, яким встановлено, що позивачем на момент надання документів (12.06.2020) для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину було надано недостовірні дані щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.09.2019 по 29.02.2020, що призвело до порушення вимог ч.3 ст. 471 Закону України "Про зайнятість населення" та Порядку № 306.
Вказаний акт було підписано та отримано Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , крім того, позивачем було зазначено зауваження щодо висновків вказаного акту, а саме зазначила, що письмові пояснення та заперечення будуть надані нею у встановлений законодавством строк.
На підставі вищевказаних обставин, Харківським обласним центром зайнятості прийнято наказ №410 від 01.06.2021 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по частковому безробіттю на період карантину фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ", відповідно до якого позивачу визначено дебіторську заборгованість допомоги по частковому безробіттю у сумі 7021,24 грн, з огляду на те, що внаслідок встановлених суб`єктом владних повноважень обставин, щодо існування заборгованості по сплаті ЄСВ, ОСОБА_1 не мала права на отримання вказаної допомоги. 
Позивач, вважаючи спірний наказ незаконним та таким, що прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, звернулась з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача, станом на момент звернення із заявою від 12.06.2020, було відсутнє право на отримання допомоги по частковою безробіттю на період карантину відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", оскільки остання надала недостовірні дані щодо відсутності сплати ЄСВ за шість місяців, що передують зупиненню господарської діяльності, у зв`язку з чим підстави для скасування оскаржуваного наказу відповідача відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-IX від 30.03.2020 доповнено Закон України "Про зайнятість населення" статтею 47-1 "Допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Дана норма Закону набула чинності з 02.04.2020.
Відповідно до ч. 1 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою.
Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину надається роботодавцям, у тому числі фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва на строк зупинення (скорочення) діяльності, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину.
Допомога по частковому безробіттю на період карантину надається у разі сплати роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом шести місяців, що передують даті зупинення діяльності.
Згідно з ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи:
1) заяву у довільній формі;
2) копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності;
3) відомості про працівників та/або фізичну особу - підприємця, який є застрахованою особою (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний державний орган і мають відмітку в паспорті), у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно з цією статтею;
4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності;
Відповідно до ч. 3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, в тому числі працівники з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).
Згідно з ч. 9 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" розмір, порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №306 затверджено Порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - Порядок №306).
Відповідно до п. 3 Порядку № 306 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, в тому числі працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою.
Порядок №306 необхідно застосовувати в системному зв`язку з нормами Закону України "Про зайнятість населення", який є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.
Отже, враховуючи, що приписами ч. 3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" було встановлено вичерпний перелік підстав для набуття права на допомогу по частковому безробіттю на період карантину, то сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності є обставиною, наявність якої є обов`язковою для отримання вищезазначеної допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надала звіт до Харківського обласного центру зайнятості, в якому зазначила, що нею в повному обсязі було сплачено ЄСВ за шість місяців, що передують зупиненню господарської діяльності (з 01.09.2019 по 29.02.2020).
Між тим, при звірці даних з Головним управлінням ДПС у Харківській області, відповідачем була виявлена заборгованість зі сплати ЄСВ, а саме: за липень-вересень 2019 року в сумі 609,26 грн - погашена 17.01.2020, за жовтень-грудень 2019 року в сумі 2323,44 грн - погашена 16.07.2020, за січень-лютий 2020 в сумі 2078,12 грн- погашена 11.12.2020.
При цьому, позивачем, на підтвердження вчасної сплати ЄСВ надано до суду копії фіскальних чеків №0.0.1470449790.1 від 19.09.2019 на суму 925,00 грн.; №0.0.1498704854.1 від 18.10.2019 на суму 925,00 грн.; №0.0.1527867975.1 від 19.11.2019 на суму 930,00 грн.; №0.0.1560188889.1 від 20.12.2019 на суму 930,00 грн.; №0.0.1584638508.1 від 17.01.2020 на суму 1040,00 грн.; №0.0.1595783143.1 від 25.01.2020 на суму 900,00 грн. та довідку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-7
Разом з тим, надані позивачем документи не спростовують як тверджень відповідача про наявність заборгованості у ОСОБА_1 зі сплати ЄСВ саме на момент звернення до Харківського обласного центру зайнятості з заявою про отримання допомоги по безробіттю - тобто станом саме на 12.06.2020, так і інформацію, надану податковим органом.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача, станом на момент звернення із заявою від 12.06.2020, було відсутнє право на отримання допомоги по частковою безробіттю на період карантину відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", оскільки остання надала недостовірні дані щодо сплати ЄСВ за шість місяців, що передують зупиненню господарської діяльності.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Зміївською районною філією Харківського обласного центру зайнятості Наказ № 31 від 03.12.2020 «Про проведення перевірки відомостей, поданих фізичною особою-підприємцем, який є застрахованою особою» винесено з порушенням строків проведення перевірки, встановлених Порядком № 306 та відповідно перевірку проведено з порушенням строків, встановлених вказаним Порядком, колегія суддів зазначає, що вищезазначений Наказ № 31 оскаржено не було, та позивачем не заявлені позовні вимоги щодо визнання незаконним такого Наказу у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання перевірки такою, що проведена без законних підстав.
Крім того, підпунктом 4 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» було запроваджено заборону проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Отже, у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки у строки, визначені ч.2 п. 23 Порядку № 306. Разом з тим, на момент проведення відповідачем перевірки у травні 2021 року вказана заборона була скасована, у зв`язку з виключенням підпункту 4 пункту 2 розділу Прикінцеві положення вищезазначеного Закону на підставі Закону № 1071-IX .
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що відповідач не мав права на проведення перевірки з огляду на приписи абз. 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виходячи з такого.
Положенням про Зміївську районну філію Харківського обласного центру зайнятості, затвердженого Наказом Харківського обласного центру зайнятості від 04.06.2018р. № 253, передбачено, що одним із завдань Філії є здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду.
Відповідно до абзацу 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані не допускати здійснення заходів державного нагляду (контролю) та інших заходів, що не відповідають або не встановлені цим Законом.
При цьому,  згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.
Отже, вказаним Законом не встановлено обов`язку забезпечення дотримання органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення вимог ст. 8 цього Закону, на приписи якої посилається позивач в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача, станом на момент звернення із заявою від 12.06.2020, було відсутнє право на отримання допомоги по частковою безробіттю на період карантину відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", оскільки остання мала заборгованість  щодо сплати ЄСВ за шість місяців, що передують зупиненню господарської діяльності.
 Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються, зокрема, незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.
Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини, вказують на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного наказу про повернення коштів діяв на підставі вимог діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача у справі.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року по справі № 520/13537/21  суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року по справі № 520/13537/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    З.О. Кононенко