ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року 
м. Київ

справа № 380/9380/21
адміністративне провадження № К/990/19263/22 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу позовом Приватного підприємства «Оліяр» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 (суддя - Мричко Н.І.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 (головуючий суддя - Коваль Р.Й., судді: Гуляк В.В., Ільчишин Н.В.) у справі №380/9380/21.

встановив:
Приватне підприємство «Оліяр» (далі - ПП «Оліяр») звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Західне міжрегіональне управління ДПС) від 16.03.2021                           № 0000250701.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022, позовні вимоги задоволено. 

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія суддів апеляційної інстанції виходив з того, що за результатами господарської операції з компанією Cofco resources S.A. - експорту олії соняшникової нерафінованої Підприємство, з урахуванням приписів підпункту «б» пункту  187.1 статті 187 Податкового кодексу України  правомірно склало податкову накладну від 04.03.2021 № 331 за датою оформлення митної декларації та, відповідно до приписів підпункту «б» пункту  193.1 статті 193  і підпункту «а» підпункту  195.1.1 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України  визначило податок на додану вартість за цією операцією за нульовою ставкою.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Західне міжрегіональне управління ДПС оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2022, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування підстав оскарження Західне міжрегіональне управління ДПС зазначає, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 11.04.2022 у справі № 640/5652/19. Також у доводах касаційної скарги  відповідач посилається на те, що ПП «Оліяр» за листопад 2020 року здійснено реалізацію олії соняшникової нерафінованої наливом згідно актів приймання-передачі права власності, відповідно до яких відбувся перехід права власності на товар, доставлений в місце поставки; також відповідно проведено списання даної продукції, а на час проведення перевірки відсутні оформлені вантажні митні декларації на експорт продукції, в результаті чого виникають податкові зобов`язання із податку на додану вартість за листопад 2020 року. 

У відзиві на касаційну скаргу ПП «Оліяр» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, Західним міжрегіональним управлінням ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Оліяр» з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн по декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року (від 18.12.2020 № 9338305781) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 18.02.2021 № 38/33-00-07-02/32461721, в якому відображено висновок про порушення ПП «Оліяр» підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) в сумі 5882103,11 грн.

На підставі названого акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.03.2021                 № 0000250701, згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість (від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) у сумі 5882103,11 грн.

За результатами адміністративного оскарження зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Судами також встановлено, ПП «Оліяр» (продавець) уклало з компанією COFCO RESOURCES S.A. (Швейцарія) (покупець) контракт від 11.11.2020 № 612408 на поставку олії соняшникової нерафінованої наливом у кількості 1000 тонн.

Згідно з умовами вказаного контракту поставка товару повинна здійснюватись за вибором покупця в період з 11.11.2020 по 25.11.2020.

Актами прийому-передачі товару від: 16.11.2020, 18.11.2020, 20.11.2020, 23.11.2020, 24.11.2020                    ПП «Оліяр» (продавець) передало право власності на Українську олію соняшникову нерафіновану не виморожену наливом, 1 сорту, вироблену в 2020 році, доставлену до складу терміналу ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» згідно з контрактом від 11.11.2020 № 612408 для COFCO RESOURCES S.A. (Швейцарія) (покупець).

На підставі наведеного відповідач дійшов висновку про те, що ПП «Оліяр» у листопаді 2020 року провело реалізацію олії по контракту від 11.11.2020 № 612408 у кількості 1002,18 тонн на загальну суму 29410515,55 грн.

В акті перевірки від 18.02.2021 також зазначено, що факт реалізації олії соняшникової нерафінованої наливом підтверджують акти приймання-передачі, відповідно до яких відбувся перехід права власності на товар, доставлений в місце поставки ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина».

Наведені обставини стали підставою для  висновку про те, що ПП «Оліяр» не сформувало податкові зобов`язання за листопад 2020 року в сумі 5882103,11 грн (29410515,55 грн х 20%) по реалізації олії соняшникової нерафінованої в повному обсязі.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 вказаного Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 зазначеного Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Підпунктом 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України У підпункті 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України визначено, що за нульовою ставкою оподатковуються операції з:  вивезення товарів за межі митної території України: а) у митному режимі експорту; б) у митному режимі реекспорту, якщо товари поміщені у такий режим відповідно до пунктів 3 (щодо товарів у вигляді продуктів їх переробки) та 5 частини першої статті 86 Митного кодексу України; в) у митному режимі безмитної торгівлі; г) у митному режимі вільної митної зони.

Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

Здійснивши аналіз наведених положень, суди дійшли висновку про те, що виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів не пов`язується з переходом права власності, натомість у разі експорту товарів, подією, з якою пов`язується виникнення податкових зобов`язань є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства. Відтак доводи відповідача про перехід права власності на товар як підстава виникнення податкових зобов`язань з поставки такого товару є необґрунтованими та суперечать вимогам податкового законодавства.

Верховний суд  у постановах від 01.06.2021 у справі №01.06.2021, від 19.02.2020 у справі                               № 480/660/19, у постанові від 22.04.2021 у справі 640/19498/19 зазначив, що подання декларації до митних органів є юридично значимим фактом, який тягне за собою виникнення обов`язків зі сплати податків, а тому, відповідно, датою виникнення податкових зобов`язань є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Судами також з`ясовано, що згідно з пунктом 5 контракту від 11.11.2020 № 612408 ПП «Оліяр» зобов`язувалось поставити товар на умовах DAP згідно з правилами Інкотермс 2020  ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» та здійснити митне оформлення товару за свій рахунок у відповідності із інструкціями покупця.

Тобто умови DAP, згідно з правилами Інкотермс 2020, з урахуванням умов контракту від 11.11.2020 № 612408 покладають на ПП «Оліяр» (продавець) обов`язок щодо виконання експортних митних процедур для вивезення товару.

Відтак на виконання умов контракту від 11.11.2020 № 612408 ПП «Оліяр» (замовник) уклало з               ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» (виконавець) договір від 05.05.2020 № 051020, згідно з умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання виконати або організувати надання послуг:

- по митному оформленню олії соняшникової по зовнішньоекономічному контракту замовника, яка переміщується через митний кордон України, в Чорноморській митниці;

- по оформленню сертифікатів походження, сертифікатів перевезення, санітарних сертифікатів, сертифікатів здоров`я, фітосанітарних сертифікатів при експорті вантажу, згідно з інструкціями замовника.

Позивач зазначив, що товар не був вивезений за межі території України в обумовлений контрактом строк, натомість такий вивезений у березні 2021 року. 

ПП «Оліяр» подало додаткову митну декларацію від 04.03.2021 № UA508140/2021/000401, в якій міститься посилання на періодичну митну декларацію від 23.02.2021 №UA508140/2021/326, із зазначенням товару олії соняшникової нерафінованої наливом у кількості 1001234 кг.

Відповідно до частини п`ятої  статті 255 Митного кодексу України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених вказаним Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з пунктом 16 Положення про митні декларації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 митна декларація на паперовому носiї вважається оформленою за наявностi на всiх її аркушах вiдбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.

Електронна митна декларація вважається оформленою за наявностi внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення вiдмiтки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у вiзуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматi, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим пiдписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі.

Судами вірно враховано, що відмітка митного органу від 04.03.2021 на митній декларації від 04.03.2021 № UA508140/2021/000401 підтверджує факт завершення митного оформлення товару (олія соняшникова нерафінована  у кількості 1001,234 тонн) та його вивезення за межі території України.

У зв`язку із завершенням митного оформлення експортної операції, ПП «Оліяр» склало податкову накладну від 04.03.2021 № 331 (згідно з квитанцією від 17.03.2021 зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних 17.03.2021), згідно з якою обсяг постачання при експорті товарів за ставкою 0% становить 28941582,44 грн.

Щодо доводів контролюючого органу про відсутність у ПП «Оліяр» документів на зберігання товару з листопада 2020 року у морських портах судами зауважено, що за змістом контракту від 11.11.2020 № 612408 у ПП «Оліяр» був відсутній обов`язок щодо зберігання товару чи укладення відповідних договірних відносин щодо зберігання.

Враховуючи наведене суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що позивач за результатами проведеної господарської операції з компанією COFCO RESOURCES S.A., а саме експорту олії соняшникової нерафінованої, правомірно склав податкову накладну від 04.03.2021 №331, у якій для оподаткування обсягу постачання товару на суму 28941582,44 грн обрав ставку податку на додану вартість 0% від бази оподаткування.

Таким чином, викладені в акті перевірки від 18.02.2021 висновки про порушення ПП «Оліяр» підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, суперечать фактичним обставинам справи та не відповідають вимогами законодавства.

Доводи скаржника про те, що оскаржувані рішення ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 11.04.2022 у справі № 640/5652/19, колегія суддів вважає безпідставними. Так, аналіз наведеного скаржником судового рішення дає підстави вважати, що воно було ухвалене за інших фактичних обставин, установлених судами (зокрема, включення позивачем податку на додану вартість до складу податкового кредиту за січень 2018 року на підставі реєстрації вантажно-митної декларації від 03.01.2018 № 100120/2018/375089, з урахуванням подання відповідної попередньої тимчасової митної декларації та сплати митних платежів у грудні 2017 року, за висновками судів, фактично призведе до отримання позивачем неправомірної податкової вигоди шляхом повторного формування податкового кредиту за однією господарською операцією).

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову є правильними та підлягають залишенню без змін.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:
Касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 у справі №380/9380/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова   С.С. Пасічник